ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/5118/14-ц 
Номер провадження 22-ц/816/360/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2021 року в складі судді Мальованої – Когер В.В., постановленої у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває цивільна справа № 591/5118/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та моральної шкоди.
17 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою, в якій просили скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2014 року та від 12 березня 2005 року по справі № 591/5118/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та моральної шкоди.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 591/5118/14-ц задоволено.
Скасовані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалами Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2014 року та від 12 березня 2015 року по вказаній справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії направлені на відчудження майна , а саме : будинку та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані з переобладнанням чи руйнуванням будинку та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказану ухвалу суду ОСОБА_4 оскаржила в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзіОСОБА_4 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
На думку апелянта, фактично співвласниця нерухомого майна ОСОБА_2 відступила за грошові кошти майно, співвласницею якого є апелянт ОСОБА_3 , що є незаконним, оскільки в силу ст. 362 ЦК України вона має переважне право на придбання майна при його відчуженні за грошові кошти (купівля-продаж).
Вказує, що на час постановлення оскаржуваної ухвали судовий збір перебував на стадії виконання і не завершений, тому скасування заходів забезпечення позову є очевидно передчасним.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з доводами апеляційної скарги не погоджуються, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Зазначають, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 – адвоката Марченка І.В., пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скасовуючи заходи забезпечення позову, застосовані ухвалами Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2014 року та від 12 березня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2020 року затверджено між сторонами мирову угоду, а заходи забезпечення позову по даній справі скасовані не були, тому відсутні підстави для продовження дії заходів забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
В силу п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим позовним вимогам, безпосередньо бути пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.
Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебувала справа № 591/5118/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та моральної шкоди.
Ухвалами Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2014 року та від 12 березня 2015 року по вказаній справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії направлені на відчудження майна, а саме: будинку та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані з переобладнанням чи руйнуванням будинку та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2020 року по справі затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачем (т. 6 а. с. 221-213).
Заходи забезпечення позову по вказаній справі судом скасовані не були.
На підставі вищевикладених обставин, у зв`язку з затвердженням між сторонами справи мирової угоди, наразі застосовані судом заходи забезпечення позову по справі № 591/5118/14-ц втратили свою актуальність та необхідність, адже в них відпала будь-яка потреба, тому суд першої інстанції на законних підставах скасував заходи забезпечення позову.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що фактично співвласниця нерухомого майна ОСОБА_2 відступила за грошові кошти майно, співвласницею якого є апелянт ОСОБА_3 , що є незаконним, оскільки в силу ст. 362 ЦК України вона має переважне право на придбання майна при його відчуженні за грошові кошти (купівля-продаж), не заслуговують на увагу з огляду на слідуюче.
Наразі жодних правових підстав для існування заходів забезпечення позову, ініційованих ОСОБА_2 у справі № 591/1654/15-ц за її особистим позовом немає, адже від частини позовних вимог вона відмовилася, а в решті її позовних вимог було відмовлено судом у повному обсязі.
Також не існує жодних правових підстав та потреб в існуванні заходів забезпечення позову, ініційованих ОСОБА_1 у справі № 591/5118/14-ц, оскільки заявник сам повідомив, що потреба в їх застосуванні відпала, а заходи забезпечення позову застосовуються виключно за ініціативою та заявою позивача та у зв`язку з затвердженням мирової угоди між позивачем та відповідачем заходи забезпечення позову не лише втратили свою доцільність, але й взагалі перешкоджають виконанню сторонами мирової угоди. Постановою Сумського апеляційного суду від 10 березня 2021 року ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2020 року про затвердження мирової угоди залишено без змін. За таких умов, продовження існування заходів забезпечення позову не відповідає меті їх застосування.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
УхвалуЗарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий -                                                                 В.І. Криворотенко

Судді:                                                                        О.Ю. Кононенко

                                                                               Т.А. Левченко