Номер провадження: 22-ц/813/5870/21 
Номер справи місцевого суду: 522/2858/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М., 
За участю секретаря – Ющак А.Ю.

За участю позивача – ОСОБА_1 
Представника позивача – Пилаєвої В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про стягнення суми безпідставно набутих коштів та моральної шкоди, - 

В С Т А Н О В И В:
ПРОЦЕДУРА:
В лютому 2019 року до Приморського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» в якій вона просила стягнути суми безпідставно набутих коштів в розмірі 3886,50 грн та моральну шкоду – 30 000,00 грн.
Вимоги обгрунтовувала тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2012 року по справі №2-6455/11, що набрало законної сили, в повному обсязі задоволені вимоги ОСОБА_1 , якими:
-зобов`язано КП «ЖКС «Фонтанський» не здійснювати стягнення з ОСОБА_1 плату за утримання будинку і прибудинкової території до моменту виконання підприємством зобов`язань з приведення даної території в належний стан та проведення ремонту парадної №2 в будинку №35 по вул. Куйбишева (нині вул. Старорізнична) в м. Одесі;
-зобов`язано КП «ЖКС Фонтанський» не здійснювати нарахування та стягнення з ОСОБА_1 суми оплати за користування ліфтом будинку АДРЕСА_1 .
КП ЖКС «Фонтанський» припинив нарахування з ОСОБА_1 плати за утримання будинку і прибудинкової території та користування ліфтом до 2017 року. Зобов`язань з приведення даної території в належний стан та проведення ремонту парадної №2 в будинку №35 по вул. Куйбишева в м. Одесі не виконав. У зв`язку з невиконанням рішення суду 17.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову, якою накладено штраф на КП «ЖКС «Фонтанський» за невиконання рішення суду у сумі 5100 гривень. 
В січні 2019 року ОСОБА_1 заключила попередній договір щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , та отримала авансовий платіж. Дата проведення угоди щодо купівлі-продажу квартири була призначена у нотаріуса на 24.01.2019 року.
З метою належного оформлення та підготування документів для укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 звернулась до КП «ЖКС «Фонтанський» з приводу отримання довідки про відсутність заборгованості. Однак, КП «ЖКС «Фонтанський» повідомив, що довідку видати не може, у зв`язку з тим, що вона має непогашену заборгованість за послуги користування ліфтом у розмірі 139,46 гривень та послугу з утримання будинку та прибудинкової території (УДПР) у розмірі 3737,04 гривень.
09.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до КП «ЖКС «Фонтанський» з претензією щодо списання неправомірно нарахованих сум за послугу користування послугами ліфта та послугу з утримання будинку та прибудинкової території (УДПР), але станом на час звернення із позовом до суду відповіді не отримала.
Укладення договору купівлі-продажу було призначено на узгоджену сторонами дату, а КП «ЖКС «Фонтанський», всупереч рішенню суду від 29.02.2012 року по справі №2-6455/11, нарахував заборгованість, яку не мав права нарахувати, тому ОСОБА_1 була змушена 21.01.2019 року сплатити неправомірно нарахований борг на загальну суму 3876,50 гривень з комісією банку 10 гривень з метою недопущення зірвання укладення угоди. 
24.01.2019 року був укладений договір купівлі-продажу квартири.
Між позивачем та відповідачем не було укладено жодних договорів, відповідач КП «ЖКС «Фонтанський», всупереч рішення суду, нарахував та змусив позивача сплатити грошові кошти за безпідставно за неіснуючі послуги. Тобто, за відсутності підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, закону чи адміністративного акту КП «ЖКС «Фонтанський», як набувач, збагатився за рахунок позивача ОСОБА_1 на суму 3876,50 грн. без законних на це підстав. Крім того, ОСОБА_1 сплатила банківську комісію у розмірі 10 гривень.
В позовній заяві зазначено, що крім матеріальної шкоди їй заподіяна і моральна шкода, так як з 2017 року відповідач КП «ЖКС «Фонтанський» подавав до різних судів безпідставні заяви, в яких в задоволенні всіх вимог судами різних інстанцій було відмовлено.
В результаті неправомірних дій відповідача, позивачка ОСОБА_1 змушена була з`являтися за судовими повістками про численні виклики до суду по вищезазначеним справам, а це була чисельна кількість судових засідань.
Позивач ОСОБА_1 хворіє захворюваннями зору з 2008 року, а саме на одне око вона взагалі не бачить, на інше око гострота зору складає 50 відсотків. В сукупності по усім справам, які розглядалися за заявами відповідача відбулося близько двадцяти засідань, а тому позивач оцінює моральну шкоду у 30000,00 гривень. Також позивачка просила стягнути судові витрати, які полягають з витрат а професійну правничу допомогу у розмірі 17573,50 гривень та судовий збір 3388,65 гривень.
Відповідач надав до районного суду відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязіпосилаючись на те, що вони проводили нараховування плати ОСОБА_1 за управління багатоквартирним будинком на підставі закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набув чинності 01.07.2015 року.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року позов ОСОБА_1 до КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про стягнення суми безпідставно набутих коштів та моральної шкоди – задоволено частково. Стягнуто із КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на користь  ОСОБА_1 безпідставно нараховані та набуті суми грошові кошти у розмірі 3 876, 50 грн. Стягнуто із КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 87,90 грн. В іншій частині позову – відмовлено. 
25.02.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 768,00 грн.
Додатковим рішенням Приморського районного суду від 25.03.2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Пилаєвої В.В. про ухвалення додаткового судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про стягнення суми безпідставно набутих коштів та моральної шкоди – відмовлено.
24.03.2020 року не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник  ОСОБА_1 – адвоката Пилаєвої В.В. подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду від 18.02.2020 року частково, та ухвалити нове в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат. Стягнути з КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень. Стягнути з КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768,40 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом. 
06.04.2020 року не погоджуючись з вказаним рішенням суду, КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року в частині стягнення з КП «ЖКС «Фонтанський» на користь ОСОБА_2 безпідставно нарахованих та набутих грошових коштів у розмірі 3876, 50 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог та вирішити питання про стягнення судових витрат.
Відповідач КП «ЖКС «Фонтанський» надав до суду додаткові пояснення в яких посилаючись на Закон України від 01.07.2015 року «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» надав розрахунок щодо періоду нарахованого боргу, який складається з 19 місяців:
-з 01.06.2017 року по 01.01.2019 рік 5,07 грн за 1 м2 з загальної площі – 41 м2 а в січні з 41,8 м2 , що становить 3748,34 грн.
Сума за ліфт становить 139,40 грн, яка розрахована його утримання , а не за користування.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності КП «ЖКС «Фонтанський» .

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Апеляційна скарга КП «ЖКС «Фонтанський» 
Заявник КП «ЖКС «Фонтанський» в апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального права та процесуального права та вважає його таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права та підлягає частковому скасуванню.
Зазначає, що рішення суду від 29.02.2012 року по справі №2-6455/11 було виконано КП «ЖКС Фонтанський» в повному обсязі в добровільному порядку. Заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій та користування ліфтом було списано, наступні платежі не нараховувались.
Посилається на те, що 01.07.2015 року набув чинності Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”, який передбачає нову форму управління багатоквартирним будинком за окремим договором з Управителем багатоквартирного будинку та з ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 
При цьому зазначає, що до переліку послуг які входять в поняття «управління багатоквартирним будинком», не входять такі складові як послуги користування ліфтом та послугу з утримання будинку та прибудинкової території, щодо яких стосувалося рішення , суду від 29.02.2012 року по справі № 2-6455/11 та кошти стягують за його утримання.
Отже посилаються на те, що юридичний факт виникнення правовідносин, які діяли між позивачкою та відповідачем з 05.04.2007 року по 01.06.2017 року, та правовідносини, які виникли з 01.06.2017 року, є різними, закріплюються різними нормами законодавства та мають різний зміст. Рішення суду від 29.02.2012 року не стосувалися і не могло стосуватися правовідносин, які виникли між сторонами на підставі договору укладеного через п`ять років після ухвалення цього рішення.
В своїх письмових поясненнях відповідач КП «ЖКС «Фонтанський» посилаючись на Закон України від 01.07.2015 року «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» надав розрахунок щодо періоду нарахованого боргу, який складається з 19 місяців:
-з 01.06.2017 року по 01.01.2019 рік 5,07 грн за 1 м2 з загальної площі – 41 м2 а в січні з 41,8 м2 , що становить 3748,34 грн.
Зазначає, що сума за ліфт становить 139,40 грн, яка розрахована його утримання, а не за користування.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 .
Заявниця в апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального права та процесуального права.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат, пов`язаних з розглядом справи не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, оскільки районним судом, під час винесення рішення, порушенні норми матеріального та процесуального права.
При цьому посилається на те, що суд неправомірно відмовив в задоволені вимог про стягнення моральної шкоди за недоведеністю та відсутністю доказів того, що стан здоров`я заявниці погіршився саме через дії відповідача, хоча неправомірні дії відповідача щодо безпідставного набуття коштів є наслідком невиконання рішень судів, починаючи з 2012 року, тобто є триваючим порушенням прав позивача, а отже триваючим правопорушенням. Все це має наслідком погіршення стану здоров`я через нервові хвилювання, а отже призводить до погіршення зору позивача.
Зазначає, що з урахуванням того, що суд першої інстанції задовольнив частково позовні вимоги, а саме одну з двох, сума судового збору за подання позовної заяви повинна бути стягнена з відповідача в розмірі 384,20 гривень, тобто пропорційно задоволеним вимогам.
09.02.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому вона просить звільнити її від сплати судових витрат посилаючись на тяжкий стан свого здоров`я, а саме на те, що вона хворіє захворюванням очей, постійно проходе лікування, є пенсіонеркою за віком та знаходиться в тяжкому матеріальному становищі.

ФАКТИЧНІ  ОБСТАВИНИ    
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2012 року по справі №2-6455/11 вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, якими зобов`язано КП «ЖКС «Фонтанський» не здійснювати стягнення з ОСОБА_1 плату за утримання будинку і прибудинкової території до моменту виконання підприємством зобов`язань з приведення даної території в належний стан та проведення ремонту парадної №2 в будинку АДРЕСА_1 , зобов`язано КП «ЖКС Фонтанський» не здійснювати нарахування та стягнення з ОСОБА_1 суми оплати за користування ліфтом будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7). З рішення суду вбачається, що позивачу належала квартира АДРЕСА_2 , що знаходиться на 2-му поверсі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2017 року по справ №2-6455/11 поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 18-19).
Постановою апеляційного суду Одеської області від 29.03.218 року у задоволенні скарги КП «ЖКС «Фонтанський» відмовлено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2017 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання залишено без змін (а.с. 16-17).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2018 року, відмовлено КП «ЖКС «Фонтанський» в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 11).
Постановою апеляційного суду Одеської області від 13.11.2018 року апеляційну скаргу КП «ЖКС «Фонтанський» залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2018 року без змін (а.с. 14-15).
11.10.2017 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламаха В.В. відкрито провадження по виконанню вищевказаного рішення суду.
17.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову та накладено штраф на КП «ЖКС Фонтанський» за невиконання рішення суду у сумі 5100 гривень.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2018 року в задоволенні скарги, відповідно якої КП «ЖКС «Фонтанський» просив скасувати постанову старшого державного виконавця, якою накладено штраф за невиконання рішення суду – відмовлено (а.с. 9-10).
В своїх додаткових поясненнях представник КП «ЖКС «Фонтанський» посилаючись на Закон України від 01.07.2015 року «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» надав розрахунок щодо періоду нарахованого боргу, який складається з 19 місяців:
-з 01.06.2017 року по 01.01.2019 рік 5,07 грн за 1 м2 з загальної площі – 41 м2 а в січні з 41,8 м2 , що становить 3748,34 грн.
Сума за ліфт становить 139,40 грн, яка розрахована його утримання, а не за користування.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
За змістом ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Щодо застосування ст.1212 ЦК України
Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення 3876,50 грн як безпідставно набутих грошових коштів районний суд виходив з того, що вони нараховані всупереч рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2012 року та відповідачем не доведена належна підстава для нарахування заборгованості за комунальні послуги в результаті чого позивачка була змушена їх сплатити задля укладення правочину щодо продажу нерухомого майна.
Судова колегія погоджується з таким судженням з наступних підстав.
Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».
Враховуючи, що сума у розмірі 3876,50 грн нарахована відповідачем всупереч рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2012 року, а відповідачем не надана належна підстава для нарахування заборгованості за комунальні послуги районний суд дійшов правомірного висновку про їх повернення, з підстав ст. 1212 ЦК України.

Щодо стягнення моральної шкоди 
Відмовляючи у вимогах про стягнення моральної шкоди районний суд виходив з того, що не доведено, що внаслідок безпідставно нарахованих та набутих коштів у розмірі 3876,50 грн позивачці нанесено моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн , так як доказів, що її стан здоров`я погіршився саме через дії відповідача не надано.
Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).
Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливої гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осію, встановлене Консттуцією та законами України.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Відсутність доказів погіршення стану здоров`я, пов`язаного з безпідставністю нарахування та отримання 38 768,50 грн позивачка не надала, а тому районний суд правомірно відмовив в цій частині.
Посилання на судові спори не є правовою підставою вважати спричинення моральної шкоди.

Щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
За подання позовної заяви позивачка заплатила 768,40 грн судового збору (а. с. 48).
Позивачка заявила до стягнення 33 886 грн 50 коп.
Апеляційний суд вважає підставними до стягнення загалом 3 876,50 грн, що складає приблизно 11% від заявленої позивачкою вимоги. 
З огляду на наведене позивачка має право на стягнення з відповідача 84,50 грн. 
        Клопотання про звільнення від оплати судового збору не підлягає задоволенню так як матеріальний стан не підтверджено належними доказами. 
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя        Л.А. Гірняк

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда