Номер провадження: 33/813/319/21
Номер справи місцевого суду: 522/23770/20 
Головуючий у першій інстанції Дерус А.В. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., представника ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, 29.11.2020 року о 12.00 год. ОСОБА_1 знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 1а, будучи відповідальною особою закладу «Тишина», приймав відвідувачів в закладі у вихідний день, чим порушив п. 15 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р., за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Чекмарьова Л.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона підлягає скасуванню з огляду на те що:

-постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 №1100 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме пункт 15 викладено в такій редакції: « Додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос. ОСОБА_1 надавав послуги відповідно до замовлень на винос, тому не скоїв адміністративне правопорушення;
- долучені до матеріалів справи докази фотофіксації є неналежними доказами, оскільки не містять дати та часу, коли саме була здійснена фотофіксація;
- ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до п. 10 постанови КМУ №641 зі змінами від 22.07.2020 забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, натомість матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 є посадовою особою господарської організації, відповідальність за порушення вказаних норм покладається на суб`єктів господарювання, а не на персонал.
Посилаючись на зазначені обставини, представник ОСОБА_1 – адвокат Чекмарьова Л.Ю. просила скасувати постанову та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Чекмарьова Л.Ю. наполягала на вимогах своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
При цьому, згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги доводи представника ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю., викладені в апеляційній скарзі та підтримані нею в судовому засіданні, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.
Поняття суб`єкта господарювання визначенні ст. 55 ГК України, а саме суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. 
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки останній зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець, що підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_1 (а.п. 3).
Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 №1100 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме пункт 15 викладено в такій редакції: « Додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджена наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 087875 від 29.11.2020, рапортом працівника поліції Міщенко О.О. від 29.11.2020, поясненнями ОСОБА_1 , фото фіксацією з місця вчинення адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що надання послуг громадського харчування здійснювалося не на винос, оскільки відвідувачі знаходились безпосередньо в приміщенні кафе, тому взявши до уваги зазначені докази, а також врахувавши Постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. №641 в редакції, чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме підпункт 1 пункту 15, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що докази фотофіксації є неналежними, оскільки не містять дати та часу, коли саме була здійснена фотофіксація апеляційний суд вважає безпідставними, крім того, з матеріалів провадження вбачається, що в суді першої інстанції вказані докази жодному сумніву збоку представника правопорушника не піддавалися. 
Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження,  ОСОБА_1  свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей.Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, з урахуванням встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1  – адвоката Чекмарьової Л.Ю.,а оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану – залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, 
постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю. – залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2021, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов