ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 821/4222/14
адміністративне провадження № К/9901/8556/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О.,  Яковенка М.М., 

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ України на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у складі судді: Войтович І.І. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду 25 березня 2015 року у складі колегії суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В., Шляхтицького О.І. у справі № 821/4222/14 за позовом Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ України до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
Херсонська обласна організація профспілки працівників державних установ України (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Державного казначейства України в Херсонській області (далі - відповідач 2) в якому просить визнати строк для надання уточнюючих розрахунків до податкової звітності та відшкодування позивачу помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів; зобов`язати відповідача 1 на підставі постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.12.2013 у справі №923/1069/13 прийняти у позивача уточнюючі податкові звіти про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за 9 місяців 2008 року, 2008 рік, 9 місяців 2009 року, І півріччя 2010 року та 9-ть місяців 2010 року та внести відповідні зміни до податкової звітності, в тому числі до особового рахунку позивача; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача надміру сплачені грошові кошти у рахунок сплати податку на прибуток в сумі 97 528, 15 грн.; зобов`язати відповідача 1 підготувати відповідний висновок за формою згідно з додатком 1 до наказу Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України 974/1597/499 від 21.12.2010 року «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби, місцевих фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань» та передати для виконання Головній державній казначейській службі України в Херсонській області; зобов`язати відповідача 2 здійснити повернення позивачу помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду 25 березня 2015 року, в задоволенні позову було відмовлено.
Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
13.06.2008 між позивачем та підприємством «Віта СЛС «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» (далі - підприємство «Віта СЛС») був укладений договір купівлі-продажу №2308, згідно з яким позивач зобов`язався передати дитячий оздоровчий табір ім. Гагаріна у власність підприємства «Віта СЛС», а підприємство «Віта СЛС» зобов`язалось прийняти у власність вказаний табір, розташований за адресою: м. Скадовськ, пров. Нічика, 10 та сплатити його вартість, що становить 4106696 грн.
Також, вказаний договір купівлі-продажу був розірваний в судовому порядку на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 06.06.2011 року (залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2011 року).
Протягом 2008-2010 років підприємство «Віта СЛС» перераховано Херсонській обласній організації профспілки працівників державних установ України кошти на загальну суму 430000, 00 грн з призначенням платежу «часткова оплата за ДОТ ім. Гагаріна згідно договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року», в тому числі: 30000, 00 грн. за платіжним дорученням №2 від 03.07.2009, 5000, 00 грн - за платіжним дорученням №210 від 06.07.2009, 20000, 00 грн - за платіжним дорученням №25 від 10.08.2009, 5000, 00 грн - за меморіальним ордером від 04.06.2010, 2000, 00 грн - платіжне доручення №29 від 29.07.2010, 30000, 00 грн - платіжне доручення №72 від 17.08.2010, 1000, 00 грн - платіжне доручення №129 від 01.08.2008, 6000, 00 грн. - платіжне доручення №133 від 08.08.2008, 10000, 00 грн - платіжне доручення №132 від 08.08.2008, 10000, 00 грн - платіжне доручення №136 від 11.08.2008, 10000, 00 грн. - платіжне доручення №143 від 12.08.2008, 50000, 00 грн - платіжне доручення №168 від 28.08.2008, 25000, 00 грн - платіжне доручення №203 від 02.07.2009, 40000, 00 грн - платіжне доручення №31 від 31.10.2008, 15000, 00 грн - платіжне доручення №205 від 03.07.2009; 30000, 00 грн - платіжне доручення №3 від 03.07.2009, 50000, 00 грн - платіжне доручення №724 від 29.06.2010, 20000, 00 грн. - платіжне доручення №6 від 22.07.2010.
У свою чергу позивач з отриманої від підприємства «Віта-СЛС» суми в розмірі 430000, 00 грн в рахунок оплати договору купівлі-продажу ДОТ ім. Ю.О. Гагаріна, сплатив протягом 2008-2010 років податок на прибуток на загальну суму 97528, 15 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №405 від 05.11.2008 року на суму 13358, 25 грн, №470 від 26.12.2008 на суму 10000, 00 грн, №205 від 29.07.2009 року на суму 1100, 00 грн., №208 від 31.07.2009 на суму 15000, 00 грн., №223 від 27.08.2009 на суму 21415, 30 грн., №271 від 30.10.2009 на суму 5000, 00 грн., №184 від 03.08.2010 на суму 13750, 50 грн., №271 від 01.11.2010 на суму 19004, 10 грн.
Відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.12.2013 року (яку залишено без змін ухвалою Вищого господарського суду від 03.03.2014 року) з Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ України на користь підприємства «Віта СЛС» Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» стягнуто 430000, 00 грн. в рахунок повернення виконаного підприємством «Віта СЛС» зобов`язання за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 року.
26.03.2014 (лист від 26.03.2014 №01/13-30), позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення переплати сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток.
Відповідачем 25.04.2014 було надано відповідь на зазначений лист, в якому повідомило про відмову у поверненні сплачених грошових зобов`язань у зв`язку із порушенням строків давності на звернення із відповідною заявою, а також через ненадання уточнюючих розрахунків до податкової звітності.
23.04.2014 листом №01/13-49 в додаток до листа від 26.03.2014 №01/13-30 позивач надіслав до відповідача уточнюючі податкові звіти про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за 2008, 2009, 2010 роки.
Проте, 19.05.2014 відповідачем надано відповідь на лист №01/13-49 в якому зазначалось про залишення листа з уточнюючими податковими звітами за 2008, 2009, 2010 роки без виконання, у зв`язку із пропущенням строку давності.
Відмовляючи в задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що уточнюючий розрахунок подається не пізніше закінчення 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. При цьому, враховуючи, що всі зобов`язання сторін за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 припинено, у зв`язку із розірванням договору рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.06.2011 (яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2011 року), позивач мав змогу звернутися із уточнюючими податковими звітами в межах строку давності встановленого ст. 102 Податкового кодексу України, а тому суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у прийняті уточнюючих податкових звітів за 2008, 2009, 2010 роки. Таким чином, платник податків має право на повернення надміру сплачених грошових коштів у випадку подання ним заяви про таке повернення з урахуванням дотримання строків, встановлених п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України, які слід відраховувати з моменту фактичної сплати платником податків суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Доводи касаційної скарги позивача ґрунтуються на тому, що скаржник пов`язує перебіг строків давності, відносно подання уточнюючих розрахунків та заяви про повернення надмірно сплачених зобов`язань з податку на прибуток, із набранням законної сили постанови Одеського апеляційного господарського суду у справі №923/1069/13, якою позивача зобов`язано повернути підприємству «Віта СЛС» ВГОІ «Союз організацій інвалідів України» кошти в сумі 430000, 00 грн., в рахунок повернення виконаного даним підприємством зобов`язання за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008, який було розірвано в судовому порядку рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.06.2011 по справі №5024/513/2011.
Відповідач правом подачі відзиву на касаційну скаргу позивача не скористався.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом 102.1 ст.102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Колегія суддів вказує, що з аналізу вищенаведених норм слідує, що уточнюючий розрахунок подається не пізніше закінчення 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
За таких обставин, враховуючи, що всі зобов`язання сторін за договором купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008 року припинено, в зв`язку із розірванням договору рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.06.2011, яке набрало законної сили 28.07.2011, суди попередніх інстанцій зробили вірні висновки про те, що позивач мав змогу звернутися із уточнюючими податковими звітами в межах строку давності встановленого ст. 102 Податкового кодексу України, а тому відповідачем правомірно відмовлено у прийняті уточнюючих податкових звітів за 2008, 2009, 2010 роки.
За змістом п.п. 14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до п.43.1 та п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Згідно п.102.5. ст.102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Так, з урахуванням не прийняття податковим органом уточнюючих податкових звітів позивача про використання коштів неприбутковими установами й організаціями за 2008, 2009, 2010 роки, не було внесено відповідних змін до податкової звітності, в тому числі до особового рахунку позивача стосовно наявності переплати з податку на прибуток в сумі 97 528, 15 грн.
Таким чином, колегія суддів вказує, що лише за умови наявності надмірної сплати податку на прибуток підприємств, яка виникла в межах 1095 днів, для повернення якої позивач подав письмову заяву, вказавши напрям перерахування цих коштів, у податкового органу виникає обов`язок подачі висновку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Отже, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Ураховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли підтвердження.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Положення статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України застосовуються Верховним Судом з урахуванням положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX.
З огляду на наведене, касаційна скарга Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ України не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ України - залишити без задоволення.
Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду 25 березня 2015 року  - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                   І. В. Дашутін
Судді                                                                                                        О.О. Шишов
                                                                                                                 М. М. Яковенко