ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 808/1047/17
адміністративне провадження № К/9901/2963/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2017 (суддя - Д.В. Татаринов) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 (колегія суддів: Т.С. Прокопчук, О.О. Круговий, А.В. Шлай) у справі №808/1047/17 за позовом  Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області  до  Офісу великих платників податків ДФС  про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,
                       
ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області звернулося до суду з позовом до Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить визнати протиправною та скасувати складену відповідачем вимогу №Ю-30-17 від 10.04.2017 про сплату боргу (недоїмки)  з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 820 939,78 грн., з якої 280 263,70 грн. сума недоїмки, 479773,30 грн. сума штрафу, 60902,78 грн. сума нарахованої пені.
На обґрунтування позовних  вимог позивач зазначив, що у відповідача не було правових підстав виносити вказану вимогу, так як він ліквідований. 
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2017 № Ю-30-17 Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, за якою підлягає сплаті заборгованості з ЄСВ (недоїмки, штрафу, пені) в сумі 820939,78 грн. з яких 280269,70 грн. недоїмка, 479 773,30 грн. штраф, 60902,78 грн. пеня.
Рішення судів обґрунтовано висновками, згідно якими у відповідача не було правових підстав для винесення спірної вимоги, адже частину вказаної в неї суми боргу включена ще в 2015 році ліквідаційною комісією до числа черги кредиторів, а її решта заявлена вже після сплив строку встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення (19.01.2016). При цьому податковим органом вимоги щодо відшкодування суми боргу з єдиного внеску, що виник після 19.01.2016, до ліквідаційної комісії позивача не подавалися.
Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в яких просить їх скасувати, у задоволені позову відмовити. Вказується про наявність в позивача несплаченого податкового боргу, який має бути погашено ним, з огляду на те, що він не є ліквідований, відносно останнього триває лише триває процедура реорганізації. 
          В письмовому відзиві на вказану касаційну скаргу, який надійшов до Верховного Суду позивач просив залишити її без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.
          Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Міністерства внутрішніх справ України №1399 від 07.11.2015 вирішено ліквідувати Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 08596860). 
Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України до голови ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області  подано заяву (№6572/8/28-013-25 від 21.12.2015) про включення до реєстру кредиторів Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області, згідно якої, серед інших, просила визнати кредиторські вимоги з: податку з Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 243695,55 грн.; єдиного внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців у сумі 26587,38 грн.,  та включити СДПІ до реєстру кредиторів.
Рішенням голови ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області  від 01.02.2016 №12 л/к вимоги Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України визнано у сумі 320249,28 грн., до складу якої, зокрема, увійшли: 254349,61 грн. ЄСВ; 35887,35 грн. ЄСВ військовослужбовців. Визнані вимоги СДПІ з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України включені до третьої черги кредиторів Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області.
Судами встановлено, що за Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області  обліковується податковий борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який виник в результаті несплати позивачем:
- самостійно узгоджених податкових зобов`язань, визначених у звітах: №1525396157 від 17 листопада 2015 року - залишок несплаченої суми 125329,67 грн.; № 1527253637 від 19 грудня 2015 року у сумі 124508,38 грн.;  1601341331 від 15 січня 2016 року у сумі 2304,86 грн.; №1605706264 від 17 лютого 2016 року у сумі 2024,00 грн.; №9017920214 від 13 лютого 2017 року у сумі 492,10 грн.; №9045273995 від 20 березня 2017 року у сумі 76,28 грн.; №1527253637 від 19 грудня 2015 року - залишок несплаченої суми 23116,03 грн.; №1605706264 від 17 лютого 2016 року у сумі 2412,38 грн., - загальна сума недоїмки складає  280263,70 грн.;
- штрафних санкцій та пені: Рішення №0000393900, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 334812,80 грн., та нарахована пеня у розмірі  49672,84 грн.; Рішення №0000403900, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 144960,48 грн., та нарахована пеня у розмірі  11229,94 грн., - загальна сума штрафних санкцій 479773,30 грн., загальна сума нарахованої пені  60902,78 грн.
У зв`язку з наявністю в Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області вказаного податкового боргу, Запорізьке управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України сформувало та надіслало на адресу позивача Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-30-17 від 10.04.2017, всього на суму - 820939,78 грн. 
Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся до суду із позовом, що був задоволений.
Разом з тим, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу відповідача в межах її доводів, вважає висновки судів попередніх інстанцій про незаконність вимоги такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.
Приписами пункту 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що 54.1. крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно із пунктом 59.1 статті 59 ПК України, - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Водночас заходи та стягнення ЄСВ передбачені в статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI, в редакції чинній на час винесення спірної вимоги), згідно із частиною четвертої якої орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  
Вирішуючи дану справу, суди попередніх інстанцій зауважили про те, що позивач як установа перебуває в стані припинення, на підставі чого розпочата ліквідаційна процедура з кінцевою дати розгляду комісією вимог кредиторів, - 19.01.2016. При цьому спірна у даній справі вимога відповідача сформована 10.04.2017, тобто після вказаної дати розгляду вимог кредиторів. 
Натомість, Верховний Суд не може погодитись із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, так як ними не перевірено структуру податкового боргу, визначеного відповідачем спірною вимогою,  який виник на підставі поданих звітів. При цьому судами не надана належна оцінка тому факту, що певні звіти подані вже після 19.01.2016. 
Процес ліквідації не звільняє установу від сплати   податків та зборів, адже бухгалтерський і податковий облік на підприємстві ведеться до моменту його виключення з Державного реєстру України та зняття з податкового обліку.
Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задовольнити частково. 
2.          Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Запорізького адміністративного суду міста Києва.
          3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник