КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/3774/2021             
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа №2-1730-1/10

18 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                        - Борисової О.В.    
                                   - Левенця Б.Б.
при секретарі            - Гоін В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1   на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2010 року, постановлену під головуванням судді Мягкохода Ю.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за  договором позики,-
 
                                                  в с т а н о в и в:
 
05 березня 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за  договором позики.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до  умов якого ОСОБА_2 (позикодавець) передав ОСОБА_3 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 4 545 000 грн., що є еквівалентом 900 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позику до 01 грудня 2009 року. На забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 01 вересня 2007 року. За умовами вказаного договору поруки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов`язуються нести разом з ОСОБА_3 солідарну відповідальність за виконання зобов`язань, встановлених договором позики. Оскільки відповідач ОСОБА_3 не виконав  умови договору позики та не повернув вказану суму до встановленого договором терміну, він звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5   позики у сумі  4 545 000,00, також просив  стягнути судові витрати.
Ухвалою  Солом`янського районного суду м.Києва від  05 березня 2010 року було відкрито провадження  у справі та призначено  попереднє судове  засідання  у справі  на 12 березня  2010 року на  16 годину 30 хвилин.
Під час попереднього судового засідання  12 березня 2010 року  представник відповідача  ОСОБА_6 заявив клопотання про відкладення попереднього судового засідання  та надання сторонам часу для  укладення мирової угоди. Вказане клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 17 березня 2010 року  на 09-00  годину.
В судовому засіданні   17 березня 2010 року  представник позивача  ОСОБА_7   звернувся до суду з клопотанням про  прийняття та  визнання  мирової угоди, укладеної  між сторонами  11 березня 2010 року та закриття провадження у справі.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2010 року визнано мирову угоду від 11.03.2010 року, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , наступного змісту.
ОСОБА_2 ( позивач), з однієї сторони, та ОСОБА_3 (відповідач-1), ОСОБА_4 ( відповідач-2),  ОСОБА_5 ( відповідач-3), з іншої сторони, в подальшому разом іменовані-сторони, уклали  цю мирову угоду на таких умовах:
1. Предметом  мирової угоди є врегулювання спірних питань стосовно повернення суми  позики у розмірі  4 545 000 грн., що є предметом розгляду Солом`янського районного суду м.Києва.
2. З метою врегулювання спірних питань стосовно повернення суми позики у розмірі 4 545 000 грн., що є предметом позовної заяви відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передають, а позивач ОСОБА_2 приймає у власність:
- нежитлові приміщення частини групи приміщень №10 загальною площею 209, 20 кв. м. (згідно з договором купівлі - продажу площа приміщень 227,60 кв. м., згідно з інвентаризаційною справою площа приміщень 209, 20 кв. м, кількість та нумерація приміщень змінилась, будинок прийнятий в експлуатацію, що підтверджується довідкою-характеристикою №1383210, виданою 16.12.2009 року КА «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна», та Актом державної приймальної комісії від 07.09.2007), а саме: приміщення №1 площею 19, 4 кв. м, приміщення №5 площею 26,9 кв. м, приміщення №96 площею 7,7 кв. м, приміщення №7 площею 2,3 кв. м, приміщення №8 площею 68,1 кв. м, приміщення №9 площею 23,9 кв.м, приміщення №10 площею 6,9 кв. м, приміщення №11 площею 20,9 кв.м, приміщення №36 площею 17,0 кв. м, приміщення №II|  площею 16,1 кв. М, що складають частку 3/100 від домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв. м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 20.02.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г., зареєстрованого в реєстрі за №689; Акту прийому-передачі нежитлових будівель від 21.02.2003 року; право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстраційній книзі № д8п-4 за реєстровим №380-з від 28.03.2003 року, та
- нежитлові приміщення частини грипи приміщень №10 загальною площею 381,2 кв.м (згідно з договором купівлі-продажу площа приміщень 364,2 кв. м, згідно з інвентаризаційною справою площа приміщень 381,2 кв. м, кількість та нумерація приміщень змінилась, будинок прийнятий в експлуатацію, що підтверджується довідкою - характеристикою №1383239, виданою 16.12.2009 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», та Актом державної приймальної комісії від 07.09.2007), а саме: приміщення №2 площею 28,4 кв. м, приміщення №3 площею 2,9 кв. м, приміщення №4 площею 2,7 кв. м, приміщення №12 площею 58,6 кв. м, приміщення №13 площею 36, 0 кв.м, приміщення № 14 площею 13,4 кв.м, приміщення №15 площею 18,8 кв.м, приміщення № 16 площею 11,7 кв. м, приміщення №24 площею 16,3 кв. м, приміщення №25 площею 6,4 кв. м, приміщення №26 площею 19,5 кв. м, приміщення №27 площею 19,0 кв. м, приміщення № 28 площею 35,0 кв. м., приміщення №29 площею 8,9 кв. м, приміщення №30 площею 3,1 кв. м, приміщення №31 площею 17,1 кв. м, приміщення № 32 площею 17,3 кв. м, приміщення № 33 площею 13,5 кв. м, приміщення № 34 площею 12,1 кв. м, приміщення № 35 площею 14,5 кв. м, приміщення I площею 14,3 кв. м, приміщення III площею 12,7 кв. м- що складає 4/100 частин домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв. м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу частин нежитлових приміщень від 26.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3670; право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстровій книзі №д 5з- 194 за реєстровим № 380-з від 04.07.2007 року. 
3.Після виконання п. 2 мирової угоди, сторони вважатимуть всі спірні питання, зазначені в п. 1, зокрема, щодо повернення суми позики у розмірі 4 545 000 (чотири мільйони п`ятсот сорок п`ять тисяч) грн. врегульованими повністю і остаточно, і сторони не будуть мати одна до одної або до третіх осіб майнових претензій щодо сплати визначеної вище суми позики, в тому числі, позивач відмовляється від стягнення будь-яких санкцій (неустойки, курсові різниці і т. і.) з відповідачів.
4. Ця мирова угода разом з ухвалою суду про її визнання є підставою для реєстрації права власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер в ДРФО НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на:
- нежитлові приміщення частини групи приміщень №10 загальною площею 209,20 кв.м, а саме: приміщення №1 площею 19, 4 кв. м, приміщення №5 площею 26,9 кв. м, приміщення №6 площею 7,7 кв. м, приміщення №7 площею 2,3 кв.м, приміщення №8 площею 68,1 кв.м, приміщення №9 площею 23,9 кв.м, приміщення№10 площею 6,9 кв.м, приміщення№11 площею 20,9 кв.м, приміщення№36 площею 17,0 кв.м, приміщення № II площею 16,1 кв. м, що складають частку 3/100 від домоволодіння (літ.Б) площею 7676, 0кв м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі АДРЕСА_2 та
- нежитлові приміщення частини групи приміщень №10 загальною площею 381,2 кв. м, а саме: приміщення №2 площею 28,4 кв.м, приміщення№3 площею 2,9 кв.м, приміщення № 4 площею 2,7 кв.м, приміщення №12 площею 58,6 кв.м, приміщення № 13 площею 36,0 кв.м, приміщення № 14 площею 13,4 кв.м, приміщення №15 площею 18,8 кв.м, приміщення №16 площею 11,7 кв. м, приміщення №24 площею 16,3 кв.м, приміщення №25 площею 6,4 кв.м, приміщення № 26 площею 19,5 кв.м, приміщення №29 площею 8,9 кв.м, приміщення№30 площею 3,1 кв.м, приміщення №31 площею 17,1 кв.м, приміщення №32 площею 17,3 кв.м, приміщення №33 площею 13,5 кв.м, приміщення №34 площею 12,1 кв.м, приміщення №35 площею 14,5 кв.м, приміщення I площею 14,3 кв.м, приміщення III площею 12,7 кв. м - що складає 4/100 частин домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв. м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) буд. АДРЕСА_2 .
5. Ця мирова угода набирає чинності з моменту її укладання
6. Цю мирову угоду укладено в 6 примірниках, що мають однакову юридичну силу- один примірник для Солом`янського районного суду м. Києва, по одному примірнику кожної зі сторін та один примірник для Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна» для реєстрації права власності ОСОБА_2 на приміщення, визначені в п. 4 цієї мирової угоди.
7. Передбачені ст. 175, 205 Цивільного процесуального кодексі України наслідки закриття провадження у справі в зв`язку з укладанням мирової угоди сторонам роз`яснені та зрозумілі.
 Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми позики - закрито.
Не погоджуючись з такою ухвалою  суду першої інстанції, 09 січня 2021 року особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2010 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 20 серпня 1999 року між ним та  відповідачкою по справі ОСОБА_4   було зареєстровано шлюб. В період перебування у шлюбі,  20 лютого 2003 року між ТОВ «Фінансово-консультаційний центр сприяння розвитку підприємства» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, згідно якого ОСОБА_4 придбала нежитлові приміщення загальною площею 227,6 кв. м, які розташовані на четвертому поверсі нежилих приміщень літ «А» та складають 3/100 частини від домоволодіння площею 7676, 0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
Посилається на те, що  вказане майно було придбане під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя - його та ОСОБА_4 .
Зазначає що, визнаючи  укладену між сторонами  у даній справі мирову угоду, за якою  ОСОБА_4   розпорядилась їх спільним  майном без його згоди, суд  першої інстанції вирішив питання про його права та обов`язки, не залучивши його до участі у справі   відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 36 ЦПК України ( який діяв на час розгляду справи).
Вказує на те, що при визнанні  даної мирової угоди, суд не з`ясував тієї обставини, чи мала відповідачка ОСОБА_4  право одноосібно розпоряджатись вказаним майном, що призвело до відчуження частини його майна без його волі та відома. Про вказане порушене право він раніше дізнатись не міг, так як  з  01.08.2012 року  і по  31.07.2020 року перебував в місцях позбавлення волі  на території Росії. 
Вважає  що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував  положення п. 2.1. договору поруки, який визначає межі відповідальності поручителів за виконання боржником своїх зобов`язань. 
Зазначає, що з договору поруки неможливо зрозуміти  частково чи в повному обсязі забезпечене зобов`язання, адже якщо вартість нерухомого майна буде більшою, ніж заборгованість  боржника, вказане  майно всерівно відходить кредитору. Також неможливо визначити який з поручителів та в якій долі відповідає за зобов`язаннями боржника та не зрозуміло, яким чином ОСОБА_4 може поручатися нерухомим майном ОСОБА_5 та навпаки. З огляду на зазначене,  вважає, що фактично між сторонами було укладено не договір поруки, а договір застави нерухомого майна.
Посилається на те,  що на забезпечення виконання  зобов`язань ОСОБА_3 за договором позики був навмисно укладений  договір поруки, так як він не потребує нотаріального посвідчення, а отже і не потребував його письмової згоди на укладення договору, як чоловіка ОСОБА_4 .
В  судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат  Безолюк  Володимир Сергійович   повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив  її задовольнити.
 Позивач  ОСОБА_2 , відповідачі  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 в судове засідання  не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку,  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 причин своєї неявки суду не повідомили, а  відповідачі  ОСОБА_4 та ОСОБА_5   просили розглядати справу у їх відсутності. З огляду на зазначене,  колегія суддів вважає  можливим розгляд справи у відсутності вказаних учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника  апелянта, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 (позикодавець) передав ОСОБА_3 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 4 545 000,00 грн., що є еквівалентом 900 000 доларам США, а позичальник зобов`язується повернути позику до 01 грудня 2009 року. 
На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за вказаним договором позики, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 01 вересня 2007 року. 
Згідно умов  п.1.1 договору поруки  поручитель зобов`язується  нести  разом з боржником солідарну відповідальність перед кредитором за виконання/ належне  виконання ОСОБА_3 зобов`язань за договором  позики від  01 вересня 2007  року в розмірі 4 545 000,00 грн., що є еквівалентом  900 000 доларів США.
Відповідно до умов п. 2.1 договору поруки, поручителі  відповідають перед кредитором за виконання  основного зобов`язання виключно в межах визначеної на день  пред`явлення  кредитором вимоги вартості : належних  ОСОБА_4 нежитлових приміщень  загальною площею 227,60 кв.м., а саме: приміщення №1 площею 19, 4 кв. м, приміщення №5 площею 26,9 кв. м, приміщення №96 площею 7,7 кв. м, приміщення №7 площею 2,3 кв. м, приміщення №8 площею 68,1 кв. м, приміщення №9 площею 23,9 кв.м, приміщення №10 площею 6,9 кв. м, приміщення №11 площею 20,9 кв.м, приміщення №36 площею 17,0 кв. м, приміщення №II|  площею 16,1 кв. М, що складають частку 3/100 від домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв. м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 20.02.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г., зареєстрованого в реєстрі за №689; Акту прийому-передачі нежитлових будівель від 21.02.2003 року; право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстраційній книзі № д8п-4 за реєстровим №380-з від 28.03.2003 року, та
- нежитлових приміщень ( в літ.А) загальною площею  364,2 кв.м., а саме:  приміщення №2 площею 28,4 кв. м, приміщення №3 площею 2,9 кв. м, приміщення №4 площею 2,7 кв. м, приміщення №12 площею 58,6 кв. м, приміщення №13 площею 36, 0 кв.м, приміщення № 14 площею 13,4 кв.м, приміщення №15 площею 18,8 кв.м, приміщення № 16 площею 11,7 кв. м, приміщення №24 площею 16,3 кв. м, приміщення №25 площею 6,4 кв. м, приміщення №26 площею 19,5 кв. м, приміщення №27 площею 19,0 кв. м, приміщення № 28 площею 35,0 кв. м., приміщення №29 площею 8,9 кв. м, приміщення №30 площею 3,1 кв. м, приміщення №31 площею 17,1 кв. м, приміщення № 32 площею 17,3 кв. м, приміщення № 33 площею 13,5 кв. м, приміщення № 34 площею 12,1 кв. м, приміщення № 35 площею 14,5 кв. м, приміщення I площею 14,3 кв. м, приміщення III площею 12,7 кв. м- що складає 4/100 частин домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв. м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу частин нежитлових приміщень від 26.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3670; право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстровій книзі №д 5з- 194 за реєстровим № 380-з від 04.07.2007 року. 
17 березня 2010 року в судовому засіданні представник позивача подав  заяву про визнання мирової угоди від 11 березня 2010 року, підписаної позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .  
Постановлюючи ухвалу про визнання мирової угоди, за умовами якої  у власність позивача були передані  вказані в договорі поруки нежитлові приміщення, зареєстровані на праві власності за відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та, закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції  посилався на те, що укладена  між сторонами  мирова угода  не суперечить вимогам закон, не порушує  права, свободи та інтереси інших осіб, вчинена в інтересах  сторін.
З таким висновком суду першої інстанції  колегія суддів  в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне .
Відповідно до статті 175 ЦПК України 2004 року, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.
Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди,суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.
У разі укладення сторонами мирової угоди, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частини третя статті 206 ЦПК України 2004 року).
З наданих  до апеляційної скарги ОСОБА_1   доказів  вбачається, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке видано  20 серпня 1999 року, серія  НОМЕР_2  , між   ОСОБА_1 та  ОСОБА_4 (прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 ) 20 серпня 1999 року було   зареєстровано шлюб.
ОСОБА_1 не бравучасті у даній справі.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1   посилаєтьсяна те, що нерухоме майно, яке є предметом мирової угоди, є спільною сумісною власністю подружжя -  його та  ОСОБА_4 . Зазначає, що  внаслідок  укладення  вказаної  мирової угоди та визнання її судом, ОСОБА_4 розпорядилась  і його частиною  спільного майна подружжя - нежитловими приміщеннями,  загальною площею 227,60 кв.м., які розташовані за адресою  АДРЕСА_2 , передавши  їх у власність  позивача у справі  ОСОБА_2 , чим порушила його  право власності на вказане майно.
Надаючи оцінку  вказаним доводам апелянта та наданим на їх підтвердження доказам, колегія суддів  приходить до висновку, що вказані доводи скарги є обгрунтованими, так як умовами мирової угоди  порушено права та законні інтереси ОСОБА_1 , а саме -право власності на майно: на нежитлові приміщенння  загальною площею 227,60 кв.м., а саме: приміщення №1 площею 19, 4 кв. м, приміщення №5 площею 26,9 кв. м, приміщення №96 площею 7,7 кв. м, приміщення №7 площею 2,3 кв. м, приміщення №8 площею 68,1 кв. м, приміщення №9 площею 23,9 кв.м, приміщення №10 площею 6,9 кв. м, приміщення №11 площею 20,9 кв.м, приміщення №36 площею 17,0 кв. м, приміщення №II|  площею 16,1 кв. М, що складають частку 3/100 від домоволодіння (літ. А та літ. Б) площею 7676,0 кв. м та розташовані на четвертому поверсі (в літ. А) будівлі АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 20.02.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г., зареєстрованого в реєстрі за №689; Акту прийому-передачі нежитлових будівель від 21.02.2003 року; право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстраційній книзі № д8п-4 за реєстровим №380-з від 28.03.2003 року, так як вказане  майно було придбано під час перебування  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_1 до участі у даній справі не залучався, згоди на   передачу вказаного  майна у  власність  позивача  у даній справі  на підставі  мирової угоди , не надавав.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 Згідно вимог ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Солом'янского районного суду м. Києва від 17 березня 2010 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 367,374, 379, 381,382,384 ЦПК України, суд,-
 
                                          п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2010 року про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі скасувати, справу  направити для продовження розгляду до  суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

 Повний текст постанови складено  19 березня  2021 року.
 
Головуючий:                                       Судді: