Справа № 466/8830/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т. 
Провадження № 33/811/101/21                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року 

Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Дегтяренка Олексія Олександровича на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2020 року, –
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,
          захисника правопорушника – адвоката Дегтяренка О.О. 

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).
Згідно постанови судді, відповідно до протоколу серії ДПР18 № 191682, 04 листопада 2020 року о 00:05 год. у м. Львові, вул. Б. Хмельницького, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 217030», номерний знак  НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі  ОСОБА_1  відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Дегтяренко О.О. покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без фактичного дослідження доказів по справі. Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту «Драгер», а зробив дві спроби пройти тест, проте, через технічні причини тест система не показала результату. Після чого ОСОБА_1 разом з працівниками поліції поїхали до медичної установи, однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, зазначає, що свідків біля медичного закладу не було, а отже, їх пояснення   не відповідають дійсності 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2020 року, мотивуючи тим що копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 30 грудня 2020 року; скасувати таку та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Дегтяренка О.О. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав. 
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.
Висновок судді одержаний внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 191682 від 04 листопада 2020 року; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння, та іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується апеляційний суд.
Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, а тому апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
Таким чином, на думку апеляційного суду докази, здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності не має.
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і не вбачає підстав для її скасування та закриття провадження в справі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
п о с т а н о в и в:
Поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Дегтяренку О.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Дегтяренка О.О. – залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя     Галапац І.І.