ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 200/6258/19(2-а/200/563/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 10 червня 2019 року
у справі №200/6258/19(2-а/200/563/19)
за позовом ОСОБА_1  
до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кульбій Дмитра Володимировича
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кульбій Дмитра Володимировича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 882049 від 10 квітня 2019 року (далі - постанова № 882049).
Позов обґрунтовано протиправністю оскарженої постанови.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 10 червня 2019 року адміністративний позов задоволений. Визнано протиправною та скасовано постанову № 882049, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрито. 
Не погодившись з таким рішенням суду, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції  12.05.2020 р подало апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначено, що приймаючи оскаржену  постанову відповідач   діяв у спосіб, передбачений законодавством України з огляду на те, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме: здійснив об`їзд транспортних засобів, які стояли перед залізничним переїздом на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 20.7. ПДР, за що його піддано адміністративній відповідальності за ч.1 статті 123. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи слідує, що оскарженою постановою № 882049, прийнятою інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 123 КУпАП, шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (триста сорок гривень).
Склад адміністративного правопорушення полягав у тому, що позивач керуючи транспортним засобом КІА Соренто державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив об`їзд транспортних засобів, які стояли перед залізничним переїздом на заборонений сигнал світлофору, чим порушив, п. 20.7 ПДР України.
Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив із відсутності  доказів, які б  підтверджували  наявність у діях позивача складу правопорушення, санкція за яке передбачена ч. 1 ст. 123 КУпАП. 
З огляду на наявні матеріали справи, з таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного адміністративного суду та з цього приводу зазначає про таке.
Так, приписами статті 9 і 10 КУпАП визначено, що під адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 122 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до п. 20.7 ПДР України, забороняється самовільно відкривати шлагбаум або об`їжджати його, а також об`їжджати транспортні засоби, які стоять перед переїздом, коли рух через нього заборонено
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 123 КпАП України, порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, оскарженою постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 20.7 ПДР України, а саме: здійснення об`їзд транспортних засобів, які стояли перед залізничним переїздом на заборонений сигнал світлофору.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Суд відмічає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнято  рішення, а не на позивача, як помилково зазначено у апеляційній скарзі відповідачем.
Між тим, жодних доказів фіксації факту здійснення позивачем об`їзду транспортних засобів, які стояли перед залізничним переїздом на заборонений сигнал світлофору, відповідачами суду надано не було.
Колегія суддів враховує, що приписи КУпАП дійсно, у деяких випадках передбачають процедуру скороченого провадження при притягненні винної особи до адміністративної відповідальності, проте сам лише факт складання постанови про накладення штрафу не свідчить про допущення позивачем порушень ПДР.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як вже зазначено вище, жодних доказів фіксації факту незабезпечення позивачем безпеки дорожнього руху, що б підтверджували здійснення ним об`їзду транспортних засобів, які стояли перед залізничним переїздом на заборонений сигнал світлофору, відповідачами суду   не надано, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскарженої постанови № 882049, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 10 червня 2019 року у справі №200/6258/19(2-а/200/563/19) - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5  ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко