УХВАЛА

05 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/2406/20-а
адміністративне провадження № К/9901/35384/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Блажівської Н.Є., Дашутіна І.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №200/2406/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, про визнання протиправними дій, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій щодо взяття на облік, як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, зобов`язання зняти з обліку як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність з дати постановки та облік та скасування вимоги про сплату боргу №Ф-405608-46, у якій зазначено, що станом на 11.02.2020 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 23654,33 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року, залишеною без змін поставною Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року  позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС України у Донецькій області щодо взяття на облік ОСОБА_1 , як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Зобов`язано Головне управління ДПС України у Донецькій області зняти ОСОБА_1 з обліку, як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, з дати постановки та облік.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.02.2020 № Ф-405608-46 на суму недоїмки 23654,33 гривень.

Не погоджуючись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанції, 07.12.2020 від Головного управління Державної податкової служби у Харківській області надійшла касаційна скарга.. 

Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України      серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає   стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України      учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України      передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього      Кодексу      позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 6 частини 6   статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України  для цілей цього  Кодексу   справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесено до категорії справ незначної складності.
На час звернення позивача з адміністративним позовом, а саме у 2020 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102 гривні. 

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання протиправними дій щодо взяття на облік, як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, зобов`язання зняти з обліку як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність з дати постановки та облік та скасування вимоги про сплату боргу №Ф-405608-46, у якій зазначено, що станом на 11.02.2020 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 23654,33 грн

Позовна  вимога не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (2102*100=210200грн.), є справою незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного вбачається, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями      328,      333 КАС України,
ухвалив:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №200/2406/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, про визнання протиправними дій, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Головуючий                                                                                        О.О. Шишов 

Судді                                                                                                  Н.Є. Блажівська

                                                                                                  І.В. Дашутін