ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року	Львів	Справа № 380/5980/20 пров. № А/857/14071/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                                Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за її позовом Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції                                                            Сидор Н.Т.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               28 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправною відмову Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі – Личаківський ВСЗ) щодо призначення їй допомоги на дітей, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 329 «Деякі питання соціальної підтримки сімей з дітьми», та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці таку допомогу за період з березня по вересень 2020 року у сумі 23779,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/5980/20 у задоволенні вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачка є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування і належить до ІІІ групи платників єдиного внеску, то у неї немає права на призначення допомоги на дітей, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 329 «Деякі питання соціальної підтримки сімей з дітьми». 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та  задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з нормами Конституції України вона, як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування і є платником єдиного податку ІІІ групи та має двох неповнолітніх дітей і сплатила ЄСВ за весь 2019 рік, має право на однаковий соціальний захист в умовах карантину на рівні з іншими такими ж фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування і є платниками єдиного податку І та ІІ групи. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 14 липня 2020 року ОСОБА_1 подала через веб-портал підсистеми Електронна послуга «Допомога на дітей фізичним особам – підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування, та належать до першої і другої групи платників податку» (далі - Е-послуга «Допомога на дітей ФОП») відповідачу заяву, у якій зазначила, що є фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування і належить до ІІІ групи платників єдиного податку.
За результатами опрацювання уповноваженою особою Личаківського ВСЗ вказаної заяви, таку повернуто веб-порталом підсистеми Е-послуги «Допомога на дітей ФОП» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 до кабінету заявниці на доопрацювання із зазначенням причини повернення: ФОП не належить до І та ІІ групи платників єдиного внеску.
17 липня 2020 року позивачка додатково звернулася до відповідача засобами електронного зв`язку із проханням надати письмову відповідь на її заяву.
21 липня 2020 року Личаківським ВСЗ на електронну адресу позивачки скеровано відповідь, у якій повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 329 допомога на дітей надається фізичним особам-підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування та належать до І і ІІ групи платників єдиного податку, а ОСОБА_1 належить до ІІІ групи платників єдиного податку.
14 серпня 2020 року Личаківським ВСЗ додатково скеровано позивачці поштовим зв`язком лист-повідомлення про результат розгляду її електронної заяви щодо призначення допомога на дітей.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За правилами частини 5 статті 308 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З метою посилення соціального захисту сімей з дітьми на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, 22 квітня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Деякі питання соціальної підтримки сімей з дітьми» № 329 (далі – Постанова № 329). 
Згідно із пунктом 1 Постанови № 329 вирішено запровадити на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та на один місяць після дати його відміни виплату допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до І та ІІ групи платників єдиного податку.
Пунктом 2 вказаної Постанови затверджено Порядок виплати допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку.
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що допомога на дітей призначається і виплачується фізичним особам-підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку, які:
сплатили єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за усі місяці 2019 року або протягом усіх місяців 2019 року після державної реєстрації фізичної особи - підприємця; або
зареєструвалися як фізичні особи - підприємці у січні - березні 2020 р.; або
отримують пенсію за віком, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу та звільнені від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Допомога на дітей призначається і виплачується також фізичним особам - підприємцям, які до березня 2020 року (включно) перейшли на спрощену систему оподаткування та обрали першу або другу групу платників єдиного податку.
Допомога на дітей фізичним особам - підприємцям, зазначеним в абзацах третьому та четвертому цього пункту, які звернулися за її призначенням у травні - червні 2020 року, призначається та виплачується починаючи з травня 2020 року.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, слід погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачка є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування і належить до ІІІ групи платників єдиного внеску, то відповідно до пункту 3 Порядку № 329 у неї немає права на призначення допомоги на дітей, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 329 «Деякі питання соціальної підтримки сімей з дітьми» і відповідач правомірно відмовив їй у призначенні такої допомоги.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/5980/20 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк