Справа № 428/8849/20 
Провадження № 22-ц/810/139/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Луганська В.М ., Лозко Ю.П.
за участю секретаря Сінько А.І.
учасники справи: 
позивач – Комунальне підприємство «Сєвєродонецьктеплокомуненерго»,
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши в порядку спрощеного провадження справуза апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Cєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2021 року у цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання теплової енергії в сумі 10 879,80 грн., судового збору 210,20 грн,
встановив:
У жовтні 2020 року Комунальне підприємство «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з заявою про видачу судового наказу, щодо стягення заборгованності за послуги з постачання теплової енергії у сумі 10 879,80 грн. Мотивуючи такі вимоги заявник зазначає, що є суб`єктом надання теплопостачальних послуг, який керуються нормами п.3,4 ч.2 ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води, надало ОСОБА_1 у період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року послуги з централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 10 879,80грн. Заявник зазначає , що ОСОБА_1 не сплачував надані послуги жодного разу, у зв`язку з чим утворилась заборгованність 10 879,80 грн. 
У зв`язку з викладеними обставинами позивач просить видати судовий наказ про стягення заборгованності з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» утворену заборгованність пов`язану з оплатою комунальних послуг з централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року на загальну суму 10 879,80грн..
23 грудня 2020 року Судовим наказом Сєвєродорнецького міського суду Луганськоїнаказано стягнути заборгованість з ОСОБА_1 на користь КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» за послуги централізованого опалення у сумі 10 879, 80 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 210,20 грн.
Не погоджуючись з вимогами такого наказу 12 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з заявою про скасування судового наказу.
Ухвалою Сєвєродорнецького міського суду Луганської області від 14 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику на підставі неналежно поданої заяви про скасування судового наказу, що полягає у несплаті судового збору, або не надання документу, що підтверджує сплату судового збору.
Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції:
- скасувати ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2021 року та прийняти нове рішення про скасування незаконно нарахованої суми 10 879,80 грн і суму 13435,98 грн з липня 2004 р. до 01.10.2020р. за ухвалою суду №428/14/29/14-ц і названу суму позивачу виплатити на потреби Армії; 
- позивачу отриману незаконно суму грошових коштів повернути державі, а саме 3349,59 грн. - пільга «Діти війни» та суму 6305,57 грн.- субсидії, що вкрадені позивачем з бюджету держави; 
- виплатити ОСОБА_1 правовий, моральний і матеріальний збиток в сумі 680 000 грн( а також 20 000 євро мінімальний збиток Європейського суду , який присуджено); 
- позивачу сплатити судовий збір та інші судові витрати сума 210,20 грн;
- відшкодувати ОСОБА_1 адвокатські, почтові, телефонні, транспортні, матеріальні (ксерокопія) та інші збитки на суму 700 грн(без представлення, надання квитанції і проїзних).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції постановивши таку ухвалу позбавив заявника гарантованих йому прав до доступу до правосуддя. Апелянт зауважує, що позивач подавав заяву до суду першої інстанції та йому і потрібно в подальшому сплачувати судовий збір, а також те, що апелянту довелося не по своїй волі звертатися до суду першої інстанції з вимогами про перегляд судового наказу та на думку апелянта, позивач незаконно привласнює державні кошти . Доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає те, що з ним КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» не укладало договірних відносин, щодо надання йому послуг централізованого опалення, в суму заборгованості якого на думку апелянта входить й оплата за централізоване опалювання під`їзду будинку в якому мешкає апелянт, що на думку апелянта є незаконними діями з боку позивача та такі дії повинні кваліфікуватись ст.189,364 КК України. Також апелянт зазначає, що ухвалою №428/1429/14-ц від 13.05.2014 р. позивач діючи умисно ввів в оману соціальні служби міста та з липня 2004 року і до тепер вкрав з бюджету державні кошти в сумі 3349,59 грн за пільгою «Діти війни» та субсидії в сумі 6305,57 грн. Аргументуючи такий довід апелянт посилається на абзац перший вказаної вище ухвали мотивуючої частини та зазначає, що наказ від 16.01.2014 року скасовано тому й наказ від 23 грудня 2020 року підлягає скасуванню посилаючись на ст. 61 Конституції України, в частині того , що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності двічі за одне й те саме.
У зв`язку з вищевикладеним апелянт вважає, що судом першої інстанції було постановлено необґрунтовану ухвалу про повернення заяви про скасування судового наказу.
Сторони належним чином були повідомленні про розгляд апеляційної скарги.
В судове засідання зявився апелянт надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заява про скасування судового наказу за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 170 ЦПК України .
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини п`ятої, частиною шостою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. До заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору. У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Спеціальним нормативним актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір» (далі - Закон).
Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, пункт 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено підпунктом 4-2, згідно з яким ставка судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу становить 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, незважаючи на внесення законодавцем вказаного доповнення, яким визначено ставку судового збору за подання заяви про скасування судового наказу, у Законі залишилося положення, згідно з яким за подання заяви про скасування судового наказу судовий збір не справляється (пункт 2 частини другої статті 3 цього Закону).
Однак , на момент звернення, заявника до суду із заявою про скасування судового наказу, а саме 13.01.2021 року у  Законі визначено - 20 квітня 2019 року в газеті «Голос України» опубліковано Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VII, згідно з частиною першою  «Прикінцеві та перехідні положення» якого цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. Згідно з пунктом 9 частини другої «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу в Законі України «Про судовий збір» пункт 2 частини другої статті 3 виключається.
21 жовтня 2019 року пункт 2 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» виключено на підставі вказаного Кодексу, у зв`язку з чим саме з цього часу підлягає сплаті судовий збір за подання до суду заяви про скасування судового наказу.

Постановивши ухвалу про повернення   ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції, керувався нормами статті 170 ЦПК України і виходив з того, що заявник не надав документ, який підтверджує сплату судового збору.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена доступу до суду, однак з 21 жовтня 2019 року пункт 2 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» виключено на підставі вказаного Кодексу, у зв`язку з чим саме з цього часу підлягає сплаті судовий збір за подання до суду заяви про скасування судового наказу. Враховуючи ту обставину , що ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою 12.01.2021 року виходячи з аналізу чинного на момент звернення законодавства він повинен сплатити судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу .
У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.
З огляду на практику ЄСПЛ та сучасні зміни  Закону щодо обов`язку особи сплатити судовий збір у цій справі, який зобов`язує заявника з 21.10.2019 року сплатити судовий збір, колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції врахував вимоги діючого закону та дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення заяви боржника про скасування судового наказу у зв`язку з несплатою судового збору. Тобто суд першої інстанції виконав вищенаведені норми процесуального права та викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду й обґрунтованості судового рішення. Інші доводи апелянта виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції і можуть бути розглянуті судом першої інстанції при наявності належного звернення.
Керуючись ст. ст.  367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови буде складено 04 березня 2021 року.

Судді