ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 
м. Черкаси

Справа № 710/1023/20		
Провадження № 22-ц/821/265/21		
Категорія: скарга на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Єльцова В.О.
за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи: 
позивач (заявник): Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроспілка»
відповідач: ОСОБА_1 
представник ОСОБА_1 – адвокат Новіков Михайло Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 – адвокатом Новіковим Михайлом Володимировичем на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року у справі за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка» про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

26 серпня 2020 року СТОВ «Агроспілка» звернулося до Шполянського районного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Заяву обґрунтовано тим, що товариству стало відомо про те, що в липні 2017 року за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на належні СТОВ «Агроспілка» нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
25 серпня 2020 року ОСОБА_1 зателефонував керівнику заявника та повідомив, що 26-27 серпня 2020 року він має намір здійснити демонтаж ангару, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та який належить йому на праві власності. 
Як на підставу виникнення у нього права власності на зазначене майно, вказує заявник, ОСОБА_1 послався на наявне у нього свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія 326727, виданий 13 квітня 2016 року Соболівською сільською радою Шполянського району Черкаської області.
Згідно з п.1.1 статуту СТОВ «Агроспілка» товариство є підприємством, заснованим на базі колективного сільськогосподарського підприємства КАС «Авангард», що реорганізується.
Заявник зазначає, що СТОВ «Агроспілка» не ставило відміток в наявному у ОСОБА_1 свідоцтві про право власності на майно та не підписувало з ним акту приймання-передачі майна в натурі.
СТОВ «Агроспілка» вказує, що майно, яке має намір демонтувати ОСОБА_1 весь час з моменту створення товариства перебуває у володінні СТОВ «Агроспілка» та розташоване на земельній ділянці, яка перебуває в оренді у СТОВ «Агроспілка».
СТОВ «Агроспілка» зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, яке фактично перебуває у його володінні і розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказане майно.
З метою забезпечення позову до подання позовної заяви, СТОВ «Агроспілка» просило суд накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1317305371257, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з наступного: ангар А, загальною площею 724,3 кв. м; корівник №4, Б, загальною площею 879,1 кв. м; прибудова, б; прибудова б1; прибудова б2; корівник №5,В, загальною площею 1012,2 кв. м; прибудова в, прибудова в1; силосна споруда, Г, загальною площею 724,3 кв. м та заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо цього нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року заяву  СТОВ «Агроспілка» про забезпечення позову до подання позовної заяви - задоволено частково.
Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: ангар А, загальною площею 724,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .
В решті заяву - залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що надані заявником матеріали свідчать про виникнення спору між сторонами щодо нерухомого майна і наразі існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі, зокрема, демонтування цього нерухомого майна.
З урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника та приймаючи до уваги, що захід забезпечення позову, про який просить заявник, знаходиться в прямому зв`язку із предметом позову, який має намір подати позивач, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення заяви СТОВ «Агроспілка» про забезпечення позову.
Стосовно вимоги заявника про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо майна, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає, оскільки є неконкретизованою та охоплюється вимогою накладення арешту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 29 грудня 2020 року, представник ОСОБА_1  – адвокат Новіков М.В., вважаючи, що ухвала Шполянського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року про забезпечення позову є необґрунтованою, постановленою із порушенням норм процесуального права, просив її скасувати, постановивши нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви СТОВ «Агроспілка» про забезпечення позову.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що в мотивувальній частині ухвали суд не зазначив, чи вважає обґрунтування заяви СТОВ «Агроспілка» достатнім та доведеним, що суперечить вимогам ЦПК України щодо доказування. Телефонний дзвінок ОСОБА_1 начебто про намір демонтувати ангар нічим об`єктивно не підтверджений і суд не дав цьому належної оцінки, застосувавши вид забезпечення позову, який найбільше обтяжує право власності – арешт, який не має для цього правового підґрунтя. За даних обставин, зазначає особа, що подала апеляційну скаргу, міг би випливати інший вид забезпечення позову, приміром, – заборона вчиняти дії (дії щодо демонтажу ангару), за умови належного доведення заявником реальної загрози таких дій, а отже і реальної потреби в судовому забезпеченні позову. Суд першої інстанції не врахував, що заявником не надано жодних доказів щодо наявності реальної можливості проникнення на орендовану територію з метою демонтажу ангару; заявником не конкретизовано обставини, які свідчать про дійсні наміри здійснити демонтаж ангару.
Також зазначає, що апелянт не вчиняв жодних дій, що свідчили б про намір демонтувати ангар: не здійснював зазначеного дзвінка, не було письмових вимог, попереджень, тощо відносно надання доступу до орендованої території СТОВ «Агроспілка» з метою демонтажу ангару, не було спроб фізичного проникнення на цю територію.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нежитлові будівлі, загальною площею (кв.м.) 3339.9 за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: ангара, А, загальною площею 724,3 кв.м, корівника №4,Б, загальною площею 879,1 кв. м, прибудови б, прибудови б1, прибудови б2, корівника №5,В, загальною площею 1012,2 кв.м, прибудови в, прибудови в1, силосної споруди Г, загальною площею 724,3 кв.м (а.с.7-8).
За даними вказаних Реєстрів підставою для державної реєстрації є акт приймання-передачі нерухомого майна, первісний, виданий підприємством-правонаступником, серія та номер : б/н, виданий 31.08.2001,видавник: СТОВ «Авангард» та СПОП « Відродження»; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н виданий 15.04.2016, видавник СПОП « Відродження» та ОСОБА_1 ; свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серія та номер 326727, виданий 13.04.2016, видавник Соболівська сільська рада Шполянського району Черкаської області.
Відповідно до копії витягу статуту СТОВ «Агроспілка», зареєстрованого у Шполянській районній державній адміністрації за № 63 від 02 серпня 2000 року, згідно з п.1.12 товариство є правонаступником прав і обов`язків КСП « Авангард»(а.с. 9-10).
Згідно з довідкою СТОВ «Агроспілка» №196 від 25 серпня 2020 року ангар (за даними бухгалтерського обліку «Навіс зерноскладу»), має інвентарний номер 00587, балансова вартість станом на 25 серпня 2020 року складає 8000,00 грн., перебуває у власності СТОВ «Агроспілка» та знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, с. Соболівка, вул. Центральна, 5А (а.с.16).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_1 – адвокатом Новіковим М.В. підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №320/3560/18 (провадження № 61-5051св19).
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви СТОВ «Агроспілка» про забезпечення позову та накладаючи арешт на об`єкт нерухомого майна - ангар, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майна та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі демонтажу цього нерухомого майна, проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник зазначає про наміри ОСОБА_1 демонтувати ангар за адресою: АДРЕСА_1 , на який, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності. 
Разом з тим, товариство заперечує право власності ОСОБА_1 на вказаний ангар, у зв`язку з тим, що вказане майно належало КСП «Авангард», правонаступником якого є заявник, та має намір звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності на спірне майно.
Аналізуючи заявлені вимоги, суд першої інстанції не врахував, що заявником не надано жодних доказів щодо наявності реальної можливості загрози дій, на які посилається заявник, а отже і реальності потреби у судовому забезпеченні позову.
Також заявником не конкретизовано обставини, які свідчать про дійсні наміри з боку ОСОБА_1 здійснити демонтаж ангару, власником якого він є, наявне лише загальне посилання на телефонний дзвінок, реальність якого зі сторони заявника будь-якими належними та об`єктивними доказами не підтверджена. 
В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов`язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони СТОВ «Агроспілка» на адресу суду не було надано будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували факт реальності намірів ОСОБА_1 щодо демонтажу ангару.
Розглядаючи заяву СТОВ «Агроспілка» про забезпечення позову, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, у зв`язку з чим дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви, у зв`язку із чим апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні заяви СТОВ «Агроспілка» про забезпечення позову.
У відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

 Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 – адвокатом Новіковим Михайлом Володимировичем – задовольнити.
Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року у справі за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка» про забезпечення позову до подання позовної заяви – скасувати.
Постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка» про забезпечення позову до подання позовної заяви – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                  О.В. Карпенко

Судді                                                                         Л.І. Василенко

                                                                       В.О. Єльцов

/повний текст постанови виготовлений 2 березня 2021 року/