П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4085/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Франовська К.С.   
02 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Боровицького О. А.  Совгири Д. І. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за 24 місяці перед звільненням нараховану та виплачену винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських" (далі по тексту – Постанова №18);
- зобов`язати відповідача опрацювати оновлену довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останніх 24 місяців, до якої включити нараховану та виплачену винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції згідно з Постановою №18;
- зобов`язати відповідача опрацьовану оновлену довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останніх 24 місяців з включенням нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції відповідно до Постанови №18 направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від  27 жовтня 2020 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд попередньої інстанції не розглянув всебічно та повно справу, не з`ясував фактичні обставини справи, що призвело до прийняття помилкового рішення за наслідками розгляду. Вказано, що відповідач безпідставно не включив до розміру грошового забезпечення грошову винагороду за участь позивача в АТО.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін..
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, останнє місце військової служби- ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).
Наказом начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25 липня 2019 року №242-ос позивача знято з усіх видів забезпечення та виключено із списків військової частини НОМЕР_1 , а остаточною датою закінчення військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту визначено 01.08.2019 року.
Оскільки при призначенні позивачу пенсії не було враховано винагороду, яка йому виплачувалась на підставі Постанови КМУ №18 від 20.01.2016 року (винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції), позивач 15.06.2020  звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про підготовку та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нової довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби з урахуванням сум винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції.
Листом від 07.07.2020 №11/М-6110 Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача про те, що не має законних підстав для надання доручення Донецько-Луганському регіональному управлінню про підготовку нової довідки для обчислення пенсії з урахуванням сум винагороди в АТО, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористане відпустку, інших разових премій та заохочень.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у оформленні нової довідки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що винагорода за участь в антитерористичній операції не має систематичного характеру, є тимчасовою виплатою для тих військовослужбовців, які залучені до участі у ній, вона залежить від певних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, у зв`язку з чим така винагорода не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Виплата винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції (далі - винагороди за безпосередню участь в АТО), яка виплачувалась позивачу за період з березня 2018 по липень 2018 року, встановлена постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських" №18 від 20.01.2016, Інструкцією про розміри і порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства оборони України України від 10.02.2016 №67 (далі - Інструкція №67).
Відповідно до п. постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.
Згідно з п.1, 2 Інструкції №67 розмір винагороди військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у граничних розмірах на місяць визначено у додатку 1 до цієї Інструкції.
Розмір винагороди визначається пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду.
Винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.
Відповідно до п.4 Інструкції №67 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в заходах ЗНБО чи в АТО, якщо вони одночасно: залучені до проведення заходів ЗНБО чи в АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу операції ОС чи штабу АТО, штабу оперативно-тактичного угруповання (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України); перебувають у районі проведення заходів ЗНБО чи АТО.
Таким чином, виплата вказаної винагороди залежить від участі у воєнних конфліктах, у заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду та обраховується в залежності від часу такої участі, тобто не має щомісячного характеру і, відповідно не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який повинен враховуватись при нарахуванні пенсії.
Крім того, винагорода за безпосередню участь в АТО не віднесена до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, передбачених додатком 15 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.03.2018, а згідно з п.2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, який видано відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, винагороди належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що винагорода за участь в АТО та ООС не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить як від днів участі в АТО та ООС так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира, вона належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а тому не повинна враховуватись при нарахуванні пенсії.
За таких обставин, вказана винагорода не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія винагороди за участь в АТО та ООС викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 18.04.2019 (справа №431/703/17) та від 21.11.2019 (справа №417/3210/16-а).

Доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, а як зазначено, винагорода за участь в АТО та ООС належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що при зміні правового регулювання питання включення спірної винагороди до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, позивач не позбавлений права повторного звернення до відповідача із заявою про видачу відповідної довідки про суми нарахованої та виплаченої винагороди,  для подання її пенсійному органу для перерахунку пенсії.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі  02 лютого 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Совгира Д. І.