СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2021 р.                                                                       Справа № 917/1178/19  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя  Терещенко О.І. 

секретар судового засідання      Ярош В.В.

за участю представників:
від кредитора: Євенко Н.Ю., положення, витяг, посвідчення,
від боржника: не з`явився,
арбітражний керуючий:      не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, м.Полтава (вх. № 3419 П/1) на ухвалу     господарського суду Полтавської області від 27.10.2020, повний текст ухвали складено 27.10.2020 (суддя Білоусов С.М.),
за заявою арбітражного керуючого Швеця Дмитра Івановича, м. Запоріжжя
про стягнення грошової винагороди з ініціюючого кредитора
у справі    №917/1178/19

за заявою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, м. Полтава
до    Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс", м. Полтава
про    банкрутство,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19 задоволено заяву арбітражного керуючого Швець Дмитра Івановича про стягнення грошової винагороди.
Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Швець Дмитра Івановича грошову винагороду за виконання обов`язків розпорядника майна за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року в розмірі 28 978,39 грн. та витрат розпорядника майна у сумі         2 000,00 грн.
Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Головне управління ДПС у Полтавській області, м. Полтава звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить поновити строк на подання апеляційної скарги; скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з ГУ ДПС у Полтавській області грошової винагороди за виконання Швець    Д.І. повноважень розпорядника майна ПБП "Технікс" та витрат розпорядника майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.
На думку скаржника, перелік джерел оплати грошової винагороди арбітражного керуючого є вичерпним та законодавством не передбачено обов`язку кредитора (кредиторів) відшкодовувати за власний рахунок грошову винагороду розпоряднику майна у випадку, якщо у банкрута відсутні активи і кредитори не створили відповідний фонд. Враховуючи відсутність активів та створеного кредиторами фонду, апелянт вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства джерела сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у справі про банкрутство ПБП "Технікс" відсутні.
Скаржник зазначає, що на засіданні комітету кредиторів ПБП "Технікс" від 20.01.2020, оформленого відповідним протоколом зборів кредиторів, звіт розпорядника майна ПБП "Технікс" Швеця Д.І. про нарахування основної грошової винагороди за здійснення ним обов`язків розпорядника майна ПБП "Технікс" за період з 08.10.2019 по 20.01.2020 у розмірі 28978,39 грн. та витрат розпорядника майна у сумі 2000,00 грн. не схвалено через відсутність у затвердженому кошторисі статті видатків на 2020 рік та відсутністю бюджетного фінансування для оплати винагороди арбітражного керуючого.
Апелянт наполягає, що примусове стягнення грошової винагороди на користь арбітражного керуючого у спосіб, не передбачений чинним законодавством, з кредитора, який звернувся до суду за захистом порушеного банкрутом права, завдає останньому не передбачених додаткових матеріальних збитків та фактично таке стягнення призведе до порушення публічного порядку у суспільстві, порушення права власності кредитора на належні йому матеріальні засоби, в тому числі кошти.
Вказує, що Головне управління ДПС у Полтавській області є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, а розрахунково-касове обслуговування такої установи здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. При цьому, кошторисом ГУ ДПС у Полтавській області на 2020 рік фінансування виплат грошової винагороди арбітражного керуючого Швеця Д.І. за виконання ним повноважень розпорядника майна ПБП "Технікс" не передбачено.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2020 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 поновлено ГУ ДПС у Полтавській області пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19; відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 28.01.2021 об 11:30 год.
У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Склярук О.І., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2021 для розгляду справи №917/1178/19 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Полтавській області про забезпечення проведення судового засідання, призначеного на 28.01.2021 об 11:30 год. в режимі відеоконференції. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 розгляд апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19 відкладено на 23.02.2021 року о 12:00 год. Доручено Ленінському районному суду м.Полтави (36022, м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби,37 та вул. Панянка,38) забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1178/19, розгляд якої відбудеться 23.02.2021 о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, за участю представника ГУ ДПС у Полтавській області.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19 на 16.03.2021 року об 11:30 год. Доручено Ленінському районному суду м.Полтави забезпечити проведення відеоконференції 16.03.2021 об 11:30 год. у приміщенні Ленінського районного суду м.Полтави, розташованого за адресою: вул. Анатолія Кукоби,37 та вул. Панянка, 38, м. Полтава, 36022, за участю представника ГУ ДПС у Полтавській області.
Представник апелянта (ініціюючого кредитора) у судових засіданнях, що відбулися в режимі відеоконференції, підтримував доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з ГУ ДПС у Полтавській області грошової винагороди за виконання Швець Д.І. повноважень розпорядника майном ПБП "Технікс" та витрат розпорядника.
Інші учасники процесу не скористались правом участі представника у судових засіданнях апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. Процесуальні документи по справі надсилалися учасникам справи на адресу, що міститься у справі, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Явка представників  у судове засідання не визнавалася обов`язковою. 
За положеннями ст.42 Господарського процесуального кодексу України, участь представника у судовому засіданні є правом учасника справи, а не його обов`язком.
Законом України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року. 
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з приписами п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 Господарського процесуального кодексу України).
За положеннями ч. 1    ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.10.2019 за заявою кредитора Головного управління ДФС України у Полтавській області порушено провадження у справі про банкрутство ПБП "Технікс" (код 31174870), визнано вимоги ініціюючого кредитора у розмірі 87224157,10 грн., введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна  ПБП «Технікс» призначено арбітражного керуючого Швеця Дмитра Івановича.  Встановлено грошову винагороду арбітражного керуючого Швеця Д.І. за виконання повноважень розпорядника майна ПБП "Технікс" в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
08.10.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПБП "Технікс" (номер оголошення 63126), визначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника до 08.11.2019 року.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.12.2019 р. затверджено реєстр вимог кредиторів до боржника Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс", що складається з вимог ініціюючого кредитора Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області в сумі 87 224 157,10 грн., з яких: 46 417 706,53 грн. основний борг 3 (третя) черга задоволення, 40 787 240,57 грн. неустойка (пеня, штраф) 6 (шоста) черга задоволення, 19 210,00 грн. судові витрати        1 (перша) черга задоволення.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.04.2020 у справі                                       № 917/1178/19 задоволено клопотання Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про заміну сторони (вх. № 3822 від 03.04.2020 р.). Замінено кредитора - Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (код ЄДРПОУ 39461639) на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (код ЄДРПОУ 43142831).
Постановою Господарського суду Полтавської області від 09.04.2020 у справі      № 917/1178/19 припинено процедуру розпорядження майном Приватного багатопрофільного підприємства  "Технікс"; припинено повноваження розпорядника майна ПБП «Технікс» - арбітражного керуючого Швеця Д.І., визнано Приватне багатопрофільне підприємство "Технікс" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута ПБП «Технікс» арбітражного керуючого Макового О.В. 
Крім того, тією ж Постановою Господарського суду Полтавської області від 09.04.2020 у справі № 917/1178/19 затверджено звіт про нарахування і виплату грошової винагороди розпорядника майна  арбітражного керуючого Швеця Д.І. за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року у сумі 28 978,39 грн. та витрати розпорядника майна  за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року у сумі 2 000,00 грн.
27.05.2020 року до господарського суду Полтавської області надійшла заява арбітражного керуючого Швеця Д.І. про стягнення з ініціюючого кредитора Головного управління ДПС у Полтавській області грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним обов`язків розпорядника майна за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року в розмірі 28 978,39 грн. та витрат розпорядника майна у сумі 2000,00 грн.
Головне управління ДПС у Полтавській області в письмових поясненнях (вх. №39631/10/16-31-05-06-05 від 26.10.2020 року) заперечувало проти задоволення вказаних вимог арбітражного керуючого Швеця Д.І., посилаючись на те, що податкова служба (ініціюючий кредитор у даній справі про банкрутство) є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування здійснюється Державною казначейською службою України і лише в межах відкритих асигнувань. Кошторисом ГУ ДПС України у Полтавській області на 2020 рік фінансування виплат грошової винагороди та витрат не передбачено.
За результатами розгляду заяви, господарським судом Полтавської області 27.10.2020 постановлено оскаржувану ухвалу у справі №917/1178/19, якою задоволено заяву арбітражного керуючого Швець Дмитра Івановича про стягнення грошової винагороди.
Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Швець Дмитра Івановича грошову винагороду за виконання обов`язків розпорядника майна за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року в розмірі 28 978,39 грн. та витрат розпорядника майна у сумі          2 000,00 грн.
Ухвалу мотивовано тим, що Постановою Господарського суду Полтавської області від 09.04.2020 у справі № 917/1178/19 затверджено звіт про нарахування і виплату грошової винагороди розпорядника майна  арбітражного керуючого Швеця    Д.І. за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року у сумі 28 978,39 грн. та витрати розпорядника майна  за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року у сумі      2 000,00 грн. Нормами чинного законодавства про банкрутство встановлено право арбітражного керуючого на оплату наданих послуг, відшкодування понесених витрат. 
З посиланням на ст.43 Конституції України, ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог розпорядника майна щодо стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області винагороди та витрат процедури розпорядження майном. 
При перегляді ухвали місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, Головне управління ДФС України у Полтавській області звернулось до господарського суду першої інстанції із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ПБП "Технікс"  - 12.07.2019, тобто під час дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 
21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII.
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Приписами п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
За положеннями ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відтак, розгляд даної справи здійснюється відповідно до приписів Кодексу України  з процедур банкрутства (далі- КУзПБ).
За приписами ст. 1 КУзПБ розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.
Під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу. Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів (ч. 1, 2 ст. 44 КУзПБ).
Повноваження арбітражного керуючого як розпорядника майна юридичної особи, у розумінні норм КУзПБ, припиняються з дня затвердження господарським судом мирової угоди чи призначення керуючого санацією або призначення ліквідатора.
Таким чином, положення законодавства містять певний перелік правових підстав з яким закон пов`язує момент припинення повноважень арбітражного керуючого, як розпорядника майна.
Приписами п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ передбачено, що арбітражний керуючий має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур  банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода складається з основної та додаткової грошових винагород. 
За ч.2 ст. 30 КУзПБ розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу.
У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Частиною 5 ст. 30 цього Кодексу передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором ( ч.6 ст.30 КЗуПБ).
Апелянт посилається на те, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області, як кредитором, не схвалено звіт розпорядника майна через відсутність статті видатків на 2020 рік бюджетного фінансування для оплати винагороди арбітражного керуючого, що зафіксовано у протоколі зборів комітету кредиторів від 20.01.2020 року.
Проте, колегією  суддів встановлено, що постановою Господарського суду Полтавської області від 09.04.2020 у цій справі затверджено звіт про нарахування і виплату грошової винагороди розпорядника майна  арбітражного керуючого Швеця   Д.І. за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року  у сумі 28 978,39 грн. основної грошової винагороди та витрати розпорядника майна  арбітражного керуючого Швеця Д.І. за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року у сумі 2 000,00 грн. 
В постанові зазначено, що звіт розпорядника майна про нарахування та виплату грошової винагороди та витрат понесених за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року відповідає приписам Закону про банкрутство та         Кодексу України з процедур банкрутства, є підтвердженим документально. Постанова Головним управлінням ДПС у Полтавській області не оскаржена та набрала законної сили.
Водночас, джерела для оплати грошової винагороди розпорядника майна Швеця Д.І. та покриття витрат проведеної ним процедури розпорядження майном ні місцевим судом, ні кредитором визначено не було.  
Головне управління ДПС у Полтавській області не заперечує відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження авансування ним як ініціюючим кредитором у справі грошової винагороди арбітражному керуючому Швецю Д.І. за виконання повноважень розпорядника майна ПБП "Технікс".
Постановою Господарського суду Полтавської області від 09.04.2020 у цій справі підтверджується і відсутність у боржника активів, за рахунок яких можлива б була сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство.
В той же час, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.
Наведена правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду  від 01.08.2018 у справі №912/1783/16.
В силу ч. 2 ст. 30 КУзПБ право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
При цьому, згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства визначення джерел оплати послуг розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора не ставиться в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування того чи іншого кредитора.
Окрім того, Головне управління ДПС у Полтавській області є єдиним кредитором у даній справі про банкрутство ПБП "Технікс", а тому оплата грошової винагороди ліквідатора повинна здійснюватися за рахунок такого кредитора, оскільки будь-які інші можливі джерела для оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого взагалі відсутні.
Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
Вказана правова позиція наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2019 у справі 910/32824/15.
При цьому, відмову від оплати витрат розпорядника майна за відсутності майна у боржника або ж інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 ратифіковану Україною 05.10.2000), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.
Разом з цим, діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)  п.14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України  віднесено до незалежної професійної діяльності. 
Платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності, є самозайнятою особою.
Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа".
Статтею 178 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи.
З наведеного також слідує, що надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі. 
Кодексом України з процедур банкрутства не визначено підстав для безоплатного здійснення функцій розпорядника майна. 
Враховуючи наведене, та встановлені у справі обставини (зокрема, встановлення ухвалою про відкриття провадження від 08.10.2019 у цій справі розміру грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна – в розмірі двох мінімальних заробітних плат;  визнання  постановою суду від 09.04.2020 обґрунтованим та затвердження звіту розпорядника майна про виплату грошової винагороди та витрат – у визначених розмірах), колегія суддів вважає правомірним висновок господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви арбітражного керуючого Швеця Д.І. та стягнення з ГУ ДПС у Полтавській області грошової винагороди за виконання обов`язків розпорядника майна за період з 08.10.2019 року по 20.01.2020 року в розмірі 28 978,39 грн. та витрат розпорядника майна у сумі 2 000,00 грн.
Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
З огляду на наведене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 27.10.2020  у справі № 917/1178/19.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі № 917/1178/19  покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 129, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, м.Полтава на ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 у справі №917/1178/19 залишити без змін.      

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки  оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

                    Повний текст постанови складено   24.03.2021 

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Дучал

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко