Головуючий І інстанції: Тітов О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р. 	Справа № 520/9692/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.09.20 по справі № 520/9692/2020
за позовом            ОСОБА_1  
до           Головного управління ДПС у Харківській області                  
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 року №0018658-5806-2037, форма “Ф” за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, на суму податкового зобов`язання 180240,22 грн. в повному обсязі відносно фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника НОМЕР_1 );
- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 року №0018666-5806-2037, форма “Ф” за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, на суму податкового зобов`язання 40 064,97 грн. відносно фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника НОМЕР_1 );
В обґрунтування позову зазначив, що із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Харківській області позивач не згоден, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з тим, що при визначенні відповідачем суми податкового зобов`язання за 2019 рік було невірно застосовано ставку податку та безпідставно не віднесено належні позивачу нежитлові приміщення до категорії “інші будівлі”, у наслідок чого протиправно застосовано ставку податку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. будівлі, замість 0,1%.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 року №0018658-5806-2037, форма “Ф” за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, на суму податкового зобов`язання 180 240,22 грн. в повному обсязі відносно фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника НОМЕР_1 ).
Визнано протиправним та скасовано в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 року №0018666-5806-2037, форма “Ф” за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, на суму податкового зобов`язання 40064,97 грн. відносно фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника НОМЕР_1 ).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2203 (дві тисячі двісті три) грн. 10 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що діяв в межах чинного законодавства України при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, оскільки у власності позивача наявне нерухоме майно, що є об`єктом оподаткування відповідно до Податкового кодексу України. Також вказує, що зв`язку з тим, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація стосовно цільового призначення об`єкта нерухомості позивача, правові підстави для віднесення нежитлових будівель позивача до класу "інші будівлі" відсутні.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 має у власності, з поміж іншого, об`єкти нежитлової нерухомості, а саме: нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 4319,2 кв.м. та нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 197,2 кв.м.
Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 №0018658-5806-2037, форма “Ф” за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, на суму податкового зобов`язання 180 240,22грн. відносно об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 року №0018666-5806-2037, форма “Ф” за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, на суму податкового зобов`язання 40 064,97 грн. відносно об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначені податкові повідомлення-рішення позивач через підприємство поштового зв`язку ПАТ “УКРПОШТА” отримав 23.04.2020. 
Головне управління ДФС у Харківській області при винесенні спірного рішення керувалось ставками податку, які встановлені рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання №542/17 від 22.02.2017 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" та застосувало ставку податку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. бази оподаткування, яка застосовується до будівель готельних, офісних, торговельних та будівель для публічних виступів. 
13 травня 2020 через Кабінет платника податків на сайті ДПС України позивачем було подано листа на адресу ГУ ДПС України в Харківській області з додатками (вх. №53995 від 13.05.2020, реєстраційний індекс 53995/ФОП/ЕКПП/58 та вх. №53996 від 13.05.2020, реєстраційний індекс 53996/ФОП/ЕКПП/58), в якому містився запит на отримання розрахунків та запит на здійснення перерахунку податкових зобов`язань відповідно до класифікації об`єктів нерухомого майна за функціональним призначенням, але станом на дату подання скарги жодних розрахунків та перерахунків контролюючим органом зроблено не було.
20.05.2020 позивачем в порядку адміністративного оскарження, до Державної податкової служби України, була подана скарга на вказані оспорювані податкові повідомлення-рішення.
16.07.2020 року від ДПС України надійшло рішення про результати розгляду скарги, відповідно до якого в її задоволені було відмовлено, а оскаржувані рішення залишені без змін.
17.07.2020 року позивач отримав відповідь від начальника Східного управління ГУ ДПС у Харківській області з розрахунками податкових зобов`язань, у тому числі й тих, які є предметом оскарження.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень були винесені з порушенням розрахунку податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому, підлягають скасуванню.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Так, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового  кодексу України).
Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та тинів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно із абзацом 7 підп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 пункту 1252 ДК до “Резервуари, силоси та склади” належать, крім іншого: 1252.5 Склади спеціальні товарні; 1252.6 Холодильники; 1252.7 Складські майданчики; 1252.8 Склади універсальні; 1252.9 Склади та сховища інші. 
До групи “Будівлі промислові та склади” (код 125) належить клас “Будівлі промислові” (код 1251), який включає криті будівлі промислового призначення.
Будівлі, що використовуються або зареєстровані для декількох призначень повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинне бути визначене таким чином: - обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання.
Таким чином, якщо проаналізувати співвідношення площі приміщень, що використовуються за призначенням “склади”, “виробничі приміщення” та “офісні приміщення” в нежитловій будівлі, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37 відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 №507 з 01.01.2001, будівлю віднесено до класу “Резервуари, силоси та склади” код 1252 підклас “Склади універсальні” код 1252.8, виходячи з наступного розрахунку:
Загальна площа приміщень усього по літ. “О-3” - 4319,2 кв. м, з яких:
- складські приміщення -2516,7 кв. м, що складає 58% від загальної площі в будівлі;
- виробничі приміщення - 695,4 кв. м, що складає 16,1% від загальної площі в будівлі;
- офісні приміщення - 470,8 кв. м, що складає 10,9% від загальної площі будівлі.
На підставі викладеного нежитлова будівля за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37, класифікується за головним функціональним призначенням, як склад, що також підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією ДАБК у Харківській області 24.12.2013 №ХК143133571391.
Аналогічного розрахунку у співвідношенні площі приміщень, що використовуються за призначенням “склади” та “офісні приміщення” підлягають нежитлової будівлі, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Фурманова, 3 відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 №507 з 01.01.2001, та за найбільшою часткою всієї її загальної площі в межах групи віднести її до групи 125 “Будівлі промислові та склади”, до класу “Резервуари, силоси та склади” код 1252, підклас “Склади універсальні” код 1252.8, виходячи з наступного розрахунку:
Загальна площа приміщень усього но літ. “З-2” - 960,1 кв. м, з яких:
- склади - 476,7 кв. м, що складає 49,7% від загальної площі будівлі;
- кабінети (офісні приміщення) - 322,8 кв. м, що складає 33,6% від загальної площі будівлі.
На підставі викладеного нежитлову будівлю за адресою: м. Харків, вул. Фурманова (Шацька), 3, також можна класифікувати за головним функціональним призначенням, як склад.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача, що  відповідно до розділу 2 “Класифікація будівель та споруд” Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. №507, клас “Будівлі офісні” код 1220 не включає офіси в будівлях, що призначені (використовуються), головним чином, для інших цілей.
Враховуючи те, що Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 є частиною чинного законодавства України та призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні, то він може застосовуватися для визначення статусу нежитлового приміщення, будівлі або споруди. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.
Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному ним у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.
Судом встановлено, що при визначенні податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2018 №0001504-5606-2030 Головним управлінням ДФС у Харківській області не віднесено належне позивачу нежитлове приміщення до категорії “Будівлі промислові”. 
При віднесенні зазначеного приміщення контролюючий орган обчислив базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких відомості щодо цільового призначення відсутні.
В апеляційній скарзі контролюючий орган не зазначив про дослідження оригіналів документів платника податків на право власності при обчисленні бази оподаткування.
Так, п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 ПК України - ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Рішенням 11 сесії 7 скликання Харківської міської ради “Про місцеві податки і збори у місті Харкові” №542/17 від 22.02.2017 зі всіма змінами, актуальними на дату винесення зазначених повідомлень-рішень, було встановлено ставки податку та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до додатку 1 вказаного рішення Харківської міської ради, ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості встановлюються наступним чином та у таких розмірах:
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.
Ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:
1)          будівлі готельні - 1 відсоток;
2)          будівлі офісні - 1 відсоток;
3)      будівлі торговельні - 1 відсоток;
4)          гаражі - 0,1 відсотка;
5)          виключений;(підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18 набрав чинності з 01.01.2019 р.)
6)          будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;
7)          господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків;
8)          інші будівлі -0,1 відсотка.
Відповідно до змін та доповнень, внесених рішенням 23 сесії 7 скликання Харківської міської ради від 20.11.2018 №1284/18 до Рішення 11 сесії 7 скликання Харківської міської ради “Про місцеві податки і збори у місті Харкові” №542/17 від 22.02.2017 з 01.01.2019 з Додатку 1 до зазначеного рішення було виключено п.п. 5) п.5, яким було встановлено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб для будівель промисловості та складів у розмірі 0,25%.
У зв`язку з тим, що після виключення пп.5) п.5 із зазначеного Додатку 1, в переліку будівель, наведеному в п.5 зазначеного рішення, такий вид об`єктів нежитлової нерухомості, як “склади”, відсутній, то до таких будівель застосовується ставка податку, визначена п.п.8 п.5 інші будівлі - 0,1% .
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до ТОВ “БУДГРУПП” з проханням щодо визначення функціонального призначення нежитлової будівлі літ. “О-3” загальною площею 4319,2 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала позивачу до 28 січня 2020 року на підставі свідоцтва про право власності індексний номер: 16738524 від 25.01.2014 серія САК №278797 та щодо визначення функціонального призначення нежитлової будівлі літ. “З-2” загальною площею 960,1 кв. м., розташованої за адресою: м.Харків, вул. Шацька (колишня - Фурманова), 3, що належала позивачу до 28 січня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель серія та номер: 293 від 23.04.2014, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гриб Н.М., надавши технічні паспорти на вказані громадські будинки.
Так, відповідно до висновку щодо визначення функціонального призначення будівлі від 28.07.2020 №16607520-1 інженером з інвентаризації нерухомого майна ТОВ “БУДГРУПП” Заховаєвим І.В., (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури АЕ №005354) нежитлову будівлю літ. “О-З” за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37, за найбільшою часткою (питомою вагою) всієї її загальної площі в будівлі віднесено до класу “Резервуари, силоси та склади” код 1252 підклас “Склади універсальні” код 1252.8 та за головним функціональним призначенням класифікується, як склад.
Також, відповідно до висновку щодо визначення функціонального призначення будівлі від 28.07.2020 №16607520-2 інженером з інвентаризації нерухомого майна ТОВ “БУДГРУПП” Заховаєвим І.В., (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури АЕ №005354 ) нежитлову будівлю літ. “З-2” за адресою: м. Харків, вул. Шацька,3, за найбільшою часткою (питомою вагою) всієї її загальної площі в будівлі віднесено до класу “Резервуари, силоси та склади” код 1252 підклас “Склади універсальні” код 1252.8 та за головним функціональним призначенням класифікувати, як склад.
На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про застосування до об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності позивача, ставки податку в розмірі 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при визначенні податкових зобов`язань позивача за 2019 рік неправомірно застосовані ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що застосовуються до категорії нежитлових приміщень “Будівлі торгівельні, будівлі офісні, готельні, для публічних виступів” у розмірі 1% від бази оподаткування, а тому суд вважає податкові повідомлення-рішення від 04.03.2020 року №0018658-5806-2037, №0018666-5806-2037 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
При цьому, колегія суддів зазначає, що скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2020 року №0018658-5806-2037, №0018666-5806-2037 не звільняє позивача від сплати зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розрахованого згідно чинного законодавства України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №520/9692/2020 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі № 520/9692/2020  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов