Справа № 450/4232/18                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/4186/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 19

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       23 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
секретаря Жукровської Х.І.
з участю представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року в складі судді Мельничук І.І. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, з участю третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, правонаступником якої є Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування держаної реєстрації права власності,-
встановила:
У грудні 2018 року позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, з участю третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування держаної реєстрації права власності.
Вимоги обґрунтовувала тим, що використовує з 1996 року і продовжує користуватися на момент розгляду справи судом земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, площею 0,15 га. на території Годовицько-Басівської сільської ради, що не заперечується зі сторони сільської ради та місцевих мешканців, яку, як їй стало відомо, незаконно передано Головним управлінням Держземагенства у Львівській області відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 
09.08.2013 року ОСОБА_5 звернулася до Головного управління Держземагенства у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП, землі сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за адресою Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту, яку остання тривалий час зі своєю сім`єю використовувала для сільськогосподарських потреб.
04.09.2013 Головне Управління Держземагенства України у Львівській області листом №01-16/4-5547 надало відповідь, згідно якої позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою про надання у власність земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту у зв`язку з тим, що розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації від 02 березня 2010 року № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту», надано дозвіл громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Зазначено, що на час розгляду клопотання позивача, розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації № 124 від 02.03.2010 року було чинним та стосувалося тієї самої ділянки, про яку йдеться в клопотанні.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2015, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії, рішення та скасовано рішення Головного управління Держземагеиства України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га. для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, викладене у листі №01-16/4-5547 від 04.09.2013 та зобов`язано Головне управління Держземагентства у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.
Як стало відомо, на ділянку, якою користується позивачка та про надання якої остання клопотала перед Головним управлінням Держземагенства України у Львівській області, відповідачем видано накази про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та затвердження таких, надання у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та в подальшому проведено реєстрацію земельних ділянок, що призвело до отримання останніми свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.02.2014 та проведення реєстрації права власності, індексний номер 11153261 від 24.02.2014, свідоцтва про право власності № 18020606 від 19.02.2014 та проведення реєстрації права власності, індексний номер 11056043 від 19.02.2014, які вважає є незаконними.
При прийнятті оскаржуваних наказів з боку відвідача, в порушення вимог закону, не враховано ті обставини, що земельна ділянка, яка передавалася ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно поданих клопотань не була вільною, оскільки знаходилась в користуванні позивача та використовувалась останньою для сільськогосподарських потреб.
Звертає увагу, що на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 прокурор Пустомитівського району виніс протест № 627 від 16.03.2010. В подальшому, розпорядженням голови Пустомитівської РДА №172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району № 627 від 16.03.2010 року на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року» скасовано розпорядження голови РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради та межами населеного пункту».
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 у справі №2-1015/10 розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року» визнано недійсним.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.10.2010 року у справі № 22-7901/10 рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 року у справі № 2-1015/10 скасоване із закриттям провадження у справі.
Фактично, станом на момент звернення позивача з клопотанням до відповідача, розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 віл 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» не було чинним, що в свою чергу підтверджує протиправність відмови та незаконність передачі землі згідно оспорюваних наказів третім особам, оскільки чітко зачіпає інтереси позивача, як фактичного користувача та органу місцевого самоврядування, оскільки ці ділянки не були розмежовані із сільською радою (позиція ВАСУ від 22.10.2013р. викладена у справі №К/9991/65799/12).
Крім цього, станом на момент проведення державної реєстрації права власності та видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_1 у Реєстрі обтяжень були записи про арешт нерухомого майна, земельної ділянки з кадастровим номером №4623682000:04:000:0241, згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2014 у справі №1461/4487/14-К, обтяжувач: Прокуратура Львівської області, що не заперечується зі сторони відповідача та було відомо безпосередньо державному реєстратору в момент вчинення реєстраційної дії та видачі відповідного свідоцтва, що в свою чергу було перешкодою для здійснення реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знятим, а отже наявні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування відповідної державної реєстрації. Просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року позов ОСОБА_5 – задоволено.
Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області № ЛВ/4623682000:04:000/00000508 від 22.11.2013 року «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району».
Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/4623682000:04:000/00001302 від 31.12.2013 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району, кадастровий номер 4623682000:04:000:0241».
Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/4623682000:05:000/00000498 від 22.11.2013 року «Про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району».
Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/4623682000:04:000/00001283 від 31.12.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району, кадастровий номер 4623682000:04:000:0204».
Визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер 18186775 від 24.02.2014 року видане Реєстраційною службою Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 4623682000:04:000:0241, площею 2,0га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 4623682000:04:000:0241, площею 2,0 га., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада.
Визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер 18020606 від 19.02.2014 року, видане Реєстраційною службою Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер 4623682000:04:000:0240, площею 2,0 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер 4623682000:04:000:0240, площею 2,0га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада.
Рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року визнано неподаною та повернуто апелянту.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з рішенням не погоджується, вважає висновки суду необґрунтованими, а рішення таким, що прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Звертає увагу, що до 01.01.2013 розпорядником спірних земель була Пустомитівська районна державна адміністрація, а після 01.01.2013 Головне управління Держземагенства у Львівській області.
       Покликаючись на норми ЗК України зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним із етапів погодження оформлення документів, який є необхідним для набуття громадянами у власність земельної ділянки, при цьому отримання дозволу не означає позитивного рішення про надання землі у власність, оскільки весь процес складається із декількох стадій, а першою стадією є надання дозволу уповноваженим органом на розробку проекту землеустрою.
       Вважає помилковим відповідний висновок суду, з покликанням на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2015, щодо визнання протиправними дії Головного управління Держземагаенства України у Львівській області, оскільки у матеріалах справи відсутні докази повторного звернення позивачки до ГУ Держземагенства у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також результатів повторного розгляду раніше поданого клопотання від 09.08.2013 та прийняття відповідних рішень.
       Враховуючи наказ начальника Головного управління Держземагенства у Львівській області від 22.11.2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та в подальшому наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області від 31.12.2013 року, ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а 24.02.2014 року останній отримав свідоцтво про право власності, тому вважає, що свідоцтво отримане ним у встановленому законом порядку.
       Безпідставним є покликання суду на звернення позивачки до ГУ Держземагенства у Львівській області ще в серпні 2013 року з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку та їх невирішеність станом на 22.11.2013 та 31.12.2013, оскільки одним із принципів, на яких будується земельне законодавство, є принцип рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.
       Тобто, громадяни мають рівні права на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки та подальше його затвердження, тому вважає, що відсутні порушення прав позивача, оскільки земельне законодавство не визначає пріоритетності заявника у процесі безоплатної приватизації земельних ділянок.
       Також стверджує, що невирішеність звернення жителів сіл Басівка та Годовиця, а також сільської ради не були перешкодою для прийняття відповідного рішення ГУ Держземагенства у Львівській області стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 .
       Вважає, що законно отримав земельну ділянку площею 2,00 га, яка знаходиться на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів).
       Покликається на те, що право постійного користування в ДП ДГ «Оброшино» припинилося 11.02.2010, тому передання позивачці земельної ділянки під город не свідчить про виникнення у неї будь яких прав на таку.
       Після 11.02.2010 земля перейшла у розпорядження Пустомитівської РДА. до 01.01.2013, а в подальшому до ГУ Держземагенства у Львівській області.
Вважає, що висновки суду про переваги у жителів сіл Басівка та Годовиця на набуття права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на їх території, є безпідставним. 
З наведених вище підстав, позивачка не може вважатися добросовісним користувачем земельної ділянки, зокрема на підтвердження протилежного останньою не подано жодних доказів.
Крім цього, передача земель у запас не змінює її цільового призначення.
Покликається на практику Верховного Суду з аналогічних правовідносин.
Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається фактично на аналогічні доводи та обставини у спірних правовідносинах, що і апелянт ОСОБА_1 , з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його необґрунтованим та ухваленим з неправильним застосування норм матеріального права.
Також звертає увагу на те, що до 01.01.2013 розпорядником спірних земель була Пустомитівська РДА, а після ГУ Держземаганства у Львівській області.
Зазначає, що механізм передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для цього визначені ЗК України.
Стверджує, що земельна ділянка площею 2,00 га, яка знаходиться на території Головицько-Басівської сільської ради, отримана ним у встановленому порядку.
Не погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_5 користується спірною земельною ділянкою понад 20 років, при цьому дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю, а відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність.
Таким чином, надання ОСОБА_5 земельної ділянки «під город» не свідчить про виникнення у неї будь яких прав на таку.
Право власності на майно апелянт набув вперше і таке ним не відчужувалося.
Крім цього, ухвала Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2014 не може бути самостійною підставою для задоволення вимог позивача, більше того така була скасована ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2014.
Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.
22.06.2020 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_5 – ОСОБА_6 на апеляційні скарги, у якому зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та не погоджується з доводами апелянтів. Зазначаючи про безперервне користування ОСОБА_5 спірними земельними ділянками, покликається на хронологію подій, яка викладена в обґрунтуванні позовних вимог. Просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року залучено Сокільницьку сільську раду Львівського району Львівської області до участі у справі як правонаступника третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. 
В судовому засіданні 23 березня 20221 року представники відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 апеляційні скарги підтримали, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.
Інші учасники справи, позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 , представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, а також представник правонаступника третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області - Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання 23 березня 2021 року не прибули, не повідомили суд про причну неявки.
При цьому, пояснення на заперечення доводів апеляційних скарг надані позивачкою ОСОБА_5 , її представником ОСОБА_7 , а також представником третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Хмиз В.Т. в судовому засіданні 08 вересня 2020 року.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вимог та підстав позову, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити враховуючи таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, 
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що сторонами визнається та стверджується копією акту обстеження земельних ділянок в урочищі «Липа» від 09.07.2018, що позивачка  ОСОБА_5 є мешканцем села Басівка Пустомитівського району Львівської області, безперервно з 1996 року використовує для сільськогосподарських потреб земельну ділянку загальною площею 0,15 га, що є складовою частиною земельної ділянки кадастровий номер 4623682000:04:000:0241, площею 2,0 га., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада, що належить ОСОБА_1 та земельної ділянки кадастровий номер 4623682000:04:000:0240, площею 2,0 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада, що належить ОСОБА_3 .
Суд врахував, що станом на момент виникнення правовідносин, а саме видачі оспорюваних наказів, залишалися невирішеними клопотання та звернення Годовицько – Басівської сільської ради щодо надання спірної земельної ділянки жителям сіл Басівка та Годовиця, які не були вирішені Пустомитівською райдержадміністрацією, судові спори між мешканцями сіл Годовиця та Басівка Пустомитівського району Львівської області та Головним Управлінням Держземагенства у Львівській області, щодо оскарження дій останніх, відтак видача оспорюваних наказів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була передчасною та такою, що не базується на вимогах закону та принципах верховенства права, враховуючи, що на той час було скасоване як незаконне заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 травня 2010 року та розпорядження голови Пустомитівської РДА №455 від 06 травня 2011 року, при цьому залишалися чинними: рішенням сесії Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №920 від 19 червня 2009 року яким погоджено місце розташування земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств згідно додатку (списку) загальною площею 35,0000 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту за рахунок земель запасу; розпорядження Голови Пустомитівської райдержадміністрації від 11 лютого 2010 року №74 про припинення права постійного користування переданих земельних ділянок ДПДГ «Оброшине» та про передачу їх до земель запасу Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту.
Крім цього, суд врахував, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність спірні земельні ділянки, не будучи мешканцями Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, хоча постановою Президії УААН від 22.06.2006, протоколом № 10, постановою президії УЛАН від 28.12.2006, протоколом № 19 земельні ділянки вилучалися із землекористування ДП ДГ «Оброшино» та були передані Годовицько-Басівській сільській раді для надання жителям сіл Годовиця та Басівка.
Таким чином, видача оспрюваних наказів Головного управління Держземагенства у Львівській області була здійснена без дотримання чинного земельного та цивільного законодавства, порушувала права третіх осіб, зокрема і позивача ОСОБА_5 .
Доводи про звернення до суду із позовом з пропуском строків позовної давності суд оцінив критично, оскільки постанова Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2015, якою визнано протиправними дії, рішення та скасовано рішення Головного управління Держземагентства України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов`язання повторно розглянути клопотання ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, набрала законної сили 04.01.2016 року, а позов подано до суду 21.12.2018 року.
З врахуванням існування запису про обтяження земельної ділянки кадастровий номер 4623682000:04:000:0241, проведення державної реєстрації прав власності на неї було вчинено з порушенням чинного законодавства.
Враховуючи матеріали справи та дослідженні судом докази, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду виходячи із такого.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.
Судом першої інстанції встановлено, що 09.08.2013 позивачка ОСОБА_5 , як жителька с. Басівка Пустомитівського району Львівської області, звернулася до Головного управління Держземагенства у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП з землі сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за адресою Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту, яку остання тривалий час зі своєю сім`єю використовувала для сільськогосподарських потреб.
04.09.2013 Головне Управління Держземагенства України у Львівській області листом № 01-16/4-5547 відмовило ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки 02 березня 2010 року №124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту», надано дозвіл громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту.
Вказану відмову позивачка ОСОБА_5 оскаржувала до суду та постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2015, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії, рішення та скасовано рішення Головного управління Держземагенства України у Львівській області про відмову ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га. для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, викладене у листі № 01-16/4-5547 від 04.09.2013 та зобов`язано Головне управління Держземагентства у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
Таким чином, обставини незаконної відмови позивачці ОСОБА_5 щодо її звернення до Головного управління Держземагенства України у Львівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, визначені у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2015, в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.
Також встановлено та визнано сторонами, що спірні земельні ділянки є землями колишнього державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН.
При цьому, згідно з витягу із протоколу № 10 засідання президії Української академії аграрних наук від 22 червня 2006 року «Про вилучення землі із землекористування Державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» Інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН» Президією дано згоду на вилучення із землекористування вказаного дослідного господарства земельні ділянки площею 35 га і передачу її Годовицько-Басівській сільській раді Пустомитівського району для надання жителям під ведення особистого селянського господарства. 
Постановою Президії української академії аграрних наук (протокол №19) від 28 грудня 2006 року дано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН земельних ділянок загальною площею 130,0 га (рілля) і передачу їх Годовицько-Басівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області для ведення особистих селянських господарств. 
Рішенням сесії Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 920 від 19 червня 2009 року погоджено місце розташування земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств згідно додатку (списку) загальною площею 35,0000 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту за рахунок земель запасу. Вирішено звернутися до райдержадміністрації з клопотанням про погодження місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розробку проекту відведення земель для ведення особистого селянського господарства згідно додатку (списку).
Розпорядженням Голови Пустомитівської райдержадміністрації від 11 лютого 2010 року №74 вирішено про припинення права постійного користування переданих земельних ділянок та про передачу їх до земель запасу Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту.
Таким чином, дійсно право постійного користування в ДП ДГ «Оброшино» припинилося 11.02.2010, та в силу вимог чинного на той час закону земля перейшла у розпорядження Пустомитівської РДА. до 01.01.2013.
02 березня 2010 року Пустомитівська РДА прийняла розпорядження № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення ОСГ на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту».
Згідно списку осіб, яким надавалися земельні ділянки (в тому числі спірні), у такому були і особи, які не були жителями сіл Басівка і Годовиця.
Зокрема, розпорядженням було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок по 2 га 53 громадянам України, в той час, як територіальна громада у власність якої передані ці землі, просила сільську раду сприяти їм у виділенні земельних ділянок по 0,10 - 0,15 га.
14 березня 2010 року у Народному домі с. Басівки Пустомитівського району відбувся схід села на якому жителі села прийняли рішення звернутися до Президента України, голови Львівської ОДА, Голови Пустомитівської РДА, прокурора Пустомитівського району з вимогою скасувати розпорядження №124 від 02 березня 2010 року в частині надання дозволу невідомим 53 особам, які не були включені в список виконкому Годовицько-Басівської сільської ради № 20 від 22 лютого 2010 року і не є мешканцями сіл Годовиці та ОСОБА_8 .
Прокурор Пустомитівського району вніс протест на розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації від 02 березня 2010 року № 124, після чого головою РДА було скасовано дане розпорядження, а натомість прийнято нове розпорядження № 172 від 16 березня 2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16 березня 2010 року № 627.
05 травня 2010 року Пустомитівським районним судом Львівської області у справі №2-1015/10 прийнято заочне рішення яким задоволено позов ОСОБА_9 до Пустомитівської РДА, скасовано розпорядження голови РДА № 172 від 16 березня 2010 року і фактично відновлено дію розпорядження № 124.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2010 року скасовано заочне рішення Пустомитівським районним судом Львівської області від 05 травня 2010 року, провадження по справі закрито з підстав віднесення даного спору до юрисдикції адміністративного суду.
У період з квітня по грудень 2010 року жителі Годовицько-Басівської сільської ради разом із сільським головою неодноразово зверталися у Пустомитівську РДА із заявами стосовно документального оформлення ділянок за жителями зазначених сіл, які по факту вже перебували в їх користуванні, пікетували адміністрацію, однак остання, як розпорядник цих земель, листом відмовляла заявникам у вирішенні їхнього питання, посилаючись на відсутність затвердженого генерального плану населених пунктів, схем планування та використання територій на місцевому рівні, іншої містобудівної документацію, а також на те, що існують невирішені судові процеси стосовно використання землі).
Рішенням 2 сесії 6 демократичного скликання Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 10 грудня 2010 року №7 вирішено звернутися до депутата Пустомитівської районної ради ОСОБА_10 про звернення з депутатським запитом до Голови Пустомитівської районної ради, Голови Пустомитівської районної адміністрації стосовно заяв жителів села Басівка та Годовиця по виділенню земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту та створити депутатську комісію; просити голову Пустомитівської РДА розглянути раніше подані заяви жителів сіл Басівка та Годовиця по виділенню земельних ділянок.
Згідно із рішенням Пустомитівського районного суду від 08 грудня 2010 року в порядку КАС (справа№2-1015) повторно задоволено позов ОСОБА_9 та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА №172 від 16 березня 2010 року. Однак встановлено, справа №2-1015 в порядку КАС Пустомитівським районним судом не розглядалася і жодного рішення по ній не приймалося (після скасування Апеляційним судом Львівської області заочного рішення Пустомитівського районного суду від 05 травня 2010 року).
Неіснуюче рішення суду від 08 грудня 2010 року лягло в основу розпорядження голови РДА від 06 травня 2011 року №455 «Про внесення змін у додаток до розпорядження Голови РДА від 02 березня 2010 року №124, за яким в список громадян, яким надавалися ділянки в тому числі і в межах спірної, були включені нові особи. 
В свою чергу, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2011 року, яка була залишена без змін ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 22 жовтня 2013 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА №455 від 06 травня 2011 року.
Так, судами встановлено, що при прийнятті розпорядження № 455 від 06 травня 2011 року Пустомитівська РДА порушила вимоги ст. 35 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» щодо погодження із сільською радою питання про надання громадянам земельних ділянок із земель, що відносяться до земель запасу сільської ради за межами населеного пункту. Районна державна адміністрація розпоряджаючись земельними ділянками на території сільської ради з тих підстав, що ці ділянки не були розмежовані із сільською радою, повинна була виходити із того, чи не зачіпає це інтереси місцевого самоврядування, як це зазначено у ст.35 названого Закону і при розгляді таких питань повідомити орган місцевого самоврядування. Пустомитівська РДА розпоряджаючись земельними ділянками, які межують з населеним пунктом, повинна була врахувати й інтереси мешканців цього населеного пункту.
З 01 січня 2013 року вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» яким внесено зміни до ст.122 ЗК України, яким надано органам Держземагенства право передати у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.
У серпні 2013 року Годовицько-Басівська сільська рада зверталася із клопотаннями до Головного управління Держземагенства у Львівській області щодо надання земельних ділянок мешканцям сіл Басівка та Годовиця, які не були вирішені Пустомитівською райдержадміністрацією, однак отримали відповідь про неможливість вирішення даного питання
Звертаючись із позовними вимогами ОСОБА_5 зазначала, що є мешканцем села Басівка Пустомитівського району Львівської області та безперервно, з 1996 року використовує для сільськогосподарських потреб земельну ділянку загальною площею 0,15 га, що є складовою частиною земельної ділянки кадастровий номер 4623682000:04:000:0241, площею 2,0 га., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада, що належить ОСОБА_1 та земельної ділянки кадастровий номер 4623682000:04:000:0240, площею 2,0 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада, що належить ОСОБА_3 , покликаючись на копію акту обстеження земельних ділянок в урочищі «Липа» від 09.07.2018 року, просила визнати недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування держаної реєстрації права власності.
Зазначені вимоги та твердження позивачки визнались судом та фактично лягли в основу оскаржуваного рішення.
Заперечуючи позовні вимоги Головне управління Держгеокадастру у Львівській області зазначало, що діяло у межав наданих законом повноважень, відповідно та у порядку передбаченому законодавством, позивачкою не доведено, що спірна земельна ділянка перебувала у її користуванні, тому відсутнє порушення прав останньої. Стверджувало, що позивачка порушила строк позовної давності.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначали, що набули право власності на земельну ділянку згідно із вимогами земельного, цивільного законодавства. Звертали увагу, що право постійного користування в ДП ДГ «Оброшино» припинилося лише з 11.02.2010, а до цієї дати фактичним та юридичним користувачем земельних ділянок було саме ДП ДГ «Оброшино». Саме по собі надання позивачці земельної ділянки під город не свідчить про виникнення у таких будь-яких прав на ці земельні ділянки, оскільки дані землі до 11.02.2010 року перебували в постійному користуванні ДП ДГ «Оброшино», а після цього - в розпорядженні Пустомитівської РДА в силу вимог статті 122 ЗК України (в редакції, чинній до 01.01.2013 року). Знаючи про статус земельної ділянки позивачка не може вважатися добросовісним користувачем.
Частинами першою-третьою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, шляхом одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектар (стаття 121 ЗК України).
Згідно із частиною четвертою  статті 122 ЗК України  земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.
Стаття 118 ЗК України визначає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).  
Даний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Так, 19.11.2013 відповідач ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Годовицько-Басівської сільської ради, яке було розглянуто Головним управлінням у встановленні законодавством терміни та за результатами розгляду видано наказ №ЛВ/4623682000:05:000/00000498 від 22.11.13 «Про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району».
31.12.2013 видано наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/4623682000:04:000/00001283 від 31.12.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району, кадастровий номер 4623682000:04:000:0204».
Крім цього, 19.11.2013 відповідач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Годовицько-Басівської сільської ради, яке було розглянуте Головним управлінням у встановленні законодавством терміни та за результатами розгляду якого було надано наказ № ЛВ/4623682000:04:000/00000508 від 22.11.13 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району».
31.12.2013 Головним управлінням Держземагенства у Львівській області видано наказ №ЛВ/4623682000:04:000/00001302 від 31.12.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства, пл. 2,0 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району, кадастровий номер 4623682000:04:000:0241».
24.02.2014 відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 видано свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_2 , відповідно, на земельну ділянку кадастровий номер 4623682000:04:000:0241та кадастровий номер 4623682000:04:000:0240, площею по 2,0 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада та здійснено державну реєстрацію права власності.
Натомість, колегія суддів не може погодитися із висновком місцевого суду про те, що у позивачки виникло право користування відповідними земельним ділянками в урочищі «Липа» у розумінні земельного законодавства.
Вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: з 1 січня 2002 року відповідно до статті 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 року у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 року № 1066-VI  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З врахуванням наведених вище положень закону, належних доказів право користування земельною ділянкою, зокрема документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування позивачка не надала.
В свою чергу, стаття 119 ЗК України, яка урегульовує порядок набуття права на земельну ділянку за давністю користування, не передбачає для осіб, які тривалий час користуються земельною ділянкою, жодних переваг при вирішенні питання про отримання її у власність, так як передача такої земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється у загальному порядку, встановленому Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник долучили до матеріалів даної цивільної справи постанову Верховного Суду від 22.01.2020, справа № 450/2646/16 з аналогічних правовідносин за позовом   ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 ,  ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15 ,  ОСОБА_16 ,  ОСОБА_17 ,  ОСОБА_18 ,  ОСОБА_19 ,  ОСОБА_20 ,  ОСОБА_21 ,  ОСОБА_22 ,  ОСОБА_23 ,  ОСОБА_24  і ОСОБА_25   до Пустомитівської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області,  ОСОБА_26 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про визнання незаконними і скасування наказів та свідоцтва про право власності,у якій касаційний суд звернув увагу на вимоги статей 118, 122 ЗК України, які визначають порядок приватизації земельних ділянок громадянами і повноваження органів щодо передачі земельних ділянок у власність та, які не вимагають погодження Головного управління Держземагенства у Львівській області із відповідною радою, зокрема Годовицько-Басівською сільською радою питання щодо передачі земельних ділянок.
Крім цього, пункт 4.32 чинного на час передання відповідачам спірних земельних ділянок Положення про Головне управління Держземагентства в області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2012 року № 258, також визначало, що Головне управління Держземагентства в області передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області. Вимог щодо узгодження таких рішень із органом місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки дане положення не містило.
Також, слідуючи викладеним вище у вказаній постанові висновкам, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду про те, що члени територіальної громади цих сіл Годовицько-Басівської сільської ради мають переважне право на отримання спірної земельної ділянки у власність, в той час, коли відповідачі у даній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не є мешканцями сіл Басівка та Годовиця Пустомитівського району Львівської області, оскільки суд першої інстанції не врахував, що одержання у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, що розташовані поза межами населених пунктів, в межах норм безоплатної приватизації здійснюється незалежно від місця проживання особи, яка звернулася із відповідним клопотанням.
В свою чергу, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових права на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Підстави для державної реєстрації прав визначені ст. 27 вказаного Закону.
При цьому, підстави для відмови у в державній реєстрації прав визначено у ст. 24 даного Закону.
Зокрема, підставою для відмови в державній реєстрації права є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 6 ч. 1 цієї статті).
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2014 у справі 461/4487/14-к накладено арешти на земельні ділянки Годовицько-Басівської сільської ради, у тому числі на спірну земельну ділянку.
Разом з цим, арешт скасовано ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2014, відтак його існування на час реєстрації права власності на земельні ділянки за відповідачами, за відсутності належних та безумовних доказів про порушення прав позивачки та підставність її позовних вимог, а також з врахуванням того, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування держаної реєстрації права власності, є похідними від задоволення позовних вимог про визнання недійсними та скасування наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про затвердження такого проекту і передачу у власність земельної ділянки, не є підставою для скасування державної реєстрації відповідних прав, а відтак і свідоцтв, які таке право посвідчують.
Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин положення ЗК України, що призвело до помилкового ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, як наслідок необхідності задоволення апеляційних скарги.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, доводи апеляційних скарги знайшли своє підтвердежння, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду з одночасним ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, з участю третьої особи Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, правонаступником якої є Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області про визнання недійсними та скасування наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про затвердження такого проекту, передачу у власність земельної ділянки, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування держаної реєстрації права власності – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складений 25 березня 2021 року.

Головуючий:                 А.В. Ніткевич 
Судді:        С.М. Бойко
С.М. Копняк