Дата документу 09.02.2021 Справа № 317/1209/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 317/1209/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
№ 22-ц/807/623/21                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
               ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, Вільнянської районної державної адміністрації, Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності органів державної влади і органів місцевого самоврядування на забезпечення безоплатним житловим приміщенням, стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

В травні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, Вільнянської районної державної адміністрації, Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність органів державної влади і органів місцевого самоврядування на забезпечення безоплатним житловим приміщенням, стягнення майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 1973 року по 1993 рік проходив військову службу на офіцерських посадах в Збройних силах, являючись капітаном запасу Збройних Сил, інвалідом війни, учасником бойових дій у Афганістані, згідно ч. 2 ст. 47 Конституції України та законодавства України має право на безоплатне отримання житла або на грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення за рахунок держави та органів місцевого самоврядування, але це право до цього часу не реалізовано. Вказує, що після звільнення за станом здоров`я, внаслідок травми, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, рішенням виконавчого комітету Люцернянської сільської ради був поставлений на квартирний облік позачергового отримання житла, як афганець, як офіцер звільнений в запас. Неодноразово звертався до органів державної влади та місцевого самоврядування щодо вирішення питання про безоплатне отримання житла, або грошової компенсації, а також неодноразово звертався до суду за захистом свого права від різних неправомірних дій органів державної влади та місцевого самоврядування, проте відповідне право на житло не реалізовано. Позивачеві стало відомо, що у 2012 році для сімей військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, звільнених з військової служби Запорізького гарнізону від держави в особі Міністерства оборони України надійшло 49 квартир, які були придбані у місті Вільнянську Запорізької області, з яких: 10 квартир - виділено під службові жилі приміщення, а 39 квартир - призначенні для надання на праві постійного користування. Оскільки відповідачі ніяких дій, у зв`язку з цим, відносно позивача не здійснили , не доводили зазначену інформацію до позивача, позивач вважав це протиправною бездіяльністю, що призвела до упущеної вигоди, а реальним доходом мала бути надана (за умови не порушення його прав на житло) трьохкімнатна квартира з числа виділених 39 квартир. Таким чином, йому та членам його сім`ї було завдано шкоду : майнову - у розмірі 540000 грн. (виходячи з ринкової вартості на даний час) ; моральну (протягом 26 років позивач змушений був щомісячно власні кошти витрачати спочатку на оренду житлового приміщення, а потім на погашення іпотечного кредиту за придбаний житловий будинок тим самим прикладаючи додаткові зусилля для нормального проживання, для використання коштів на харчування та на ліки, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи , а дружина 3 групи) – у розмірі 156000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, Визнати протиправною бездіяльність органів Міністерства оборони України, Вільнянської районної державної адміністрації, Люцернянської сільської ради і виконавчого комітету Люцернянської сільської ради відносно права на своєчасне забезпечення безоплатним житловим приміщенням; Стягнути у солідарному порядку з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 у зв`язку з втраченою можливістю отримати безоплатне житлове приміщення: майнову шкоду у розмірі 540 000, 00 грн.; моральну шкоду у розмірі 156 000,00.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суюдом першлої інстанції було встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги встановлені законодавством України (безтермінове посвідчення серія НОМЕР_1 виданого 17 грудня 2013 року;довідка МСЕК Серія 10 ААБ № 480822 ) проходив військову службу з 1973 по 1993 на офіцерських посадах Збройних сил СРСР та держав- учасниць СНД.
Рішенням Виконавчого комітету Люцернянської сільської ради по Протоколу № 3 від 13.07.1993 з 08 липня 1993 року ОСОБА_1 , як військовослужбовця звільненого в запас, учасника бойових дій у Афганістані, було зареєстровано на квартирний облік з позачергового отримання житла.
Згідно довідки Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 29.01.2016 року ОСОБА_1 перебуває на вищезазначеному квартирному обліку , разом з ним на обліку позачергового отримання житла перебуває дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , при цьому з часу перебування на обліку ОСОБА_1 з 08.07.1993 року по теперішній час на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області не надавалося, грошова компенсація не виплачувалася.
Позивач неодноразово звертався до державних органів відносно квартирного обліку та забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби, зокрема запорізької обласної державної адміністрації, Вільнянської районної державної адміністрації , органів військового комісаріату .
Так, листом від 18.05.2005 №18-55318 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача , що за наданою інформацією Вільнянського районного військового комісара, військовим комісаріатом щорічно здійснюється запит до виконавчих органів місцевого самоврядування про надання списків офіцерів запасу, які стоять на квартирному обліку у виконавчих органах, тим самим здійснюється контроль з боку військового комісаріату.
На звернення позивача за №1177 від 19.05.2008 ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь від 05.08.2008 № 6/15-929, у якій повідомив, що позивач являючись офіцером запасу, учасником бойових дій, згідно законодавства України має права, гарантії і пільги відносно забезпечення житлом, а тому має право звернутися до суду за захистом свого права на своєчасне та безоплатне отримання жилого приміщення.
На звернення позивача до Запорізької обласної державної адміністрації , останнього повідомлено листом від 15.10.2009 року про те, що позивачу рекомендовано звернутися до суду з позовом до Люцернянської сільської ради про порушення прав на отримання житла та вимогою моральної компенсації за втрачену можливість отримання житла.
Також, на звернення позивача від 30.12.2015 до Запорізької обласної державної адміністрації, листом від 02.02.2016 року №20-С-0028-2 позивачу повідомлено про те, що для отримання житла йому необхідно звернутися до громадської комісії з житлових питань, створеної при виконавчому комітеті.
На звернення позивача від 02.07.2014 року до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області останньому повідомлено листом від 25.07.2014 року № 24-С-063-2к про те, що позивачу необхідно звернутися до Люцернянської сільської ради з метою поновлення на квартирному обліку осіб, які користуються пільговим житлом , а для стягнення компенсації звернутися до суду за ненадання органами державної влади безоплатно житла. 
З наданих позивачем судових рішень вбачається , що за результатами судового оскарження рішення другої сесії шостого скликання Люцернянської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області від 23.12.2010 № 7, яким було скасовано рішення виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області №3.11 по Протоколу №3 від 13.07.1993 "Про постановку на квартирний облік позачергового отримання житла військовослужбовця звільненого в запас", постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 визнано протиправним та скасовано рішення Люцернянської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області від 23.12.2010 №7 "Про скасування Рішення виконавчого комітету Люцернянської сільської ради по протоколу № 3 від 13.07.1993 "Про постановку на квартирний облік позачергового отримання житла військовослужбовця звільненого в запас, як воїна-афганця, ОСОБА_1 . У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду від 12.02.2015 № К/9991/1474/12 касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011, якою скасовано постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 31.03.2011, залишено без змін.
Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 листопада 2012 року у справі 0810/869/2012 ( залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року та ухвалою ВАС від 01 березня 2016 ) позовні вимоги ОСОБА_1 до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання протиправними дії Люцернянської сільської ради та виконавчого комітету по відношенню поновлення ОСОБА_1 на квартирний облік позачергового отримання житла, по відновленню права на своєчасне отримання житла та про зобов`язання поновити на квартирному обліку позачергового отримання житла, про зобов`язання надати житло або виплатити компенсацію згідно чинного законодавства України задоволені частково.
Визнано протиправним та скасовано Рішення Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 17.05.2012 року № 6 «Про скасування Рішення виконавчого комітету Люцернянської сільської ради по протоколу №3 від 13.07.1993 року «Про постановку на квартирний облік позачергового отримання житла військовослужбовця звільненого в запас (як воїна-афганця) ОСОБА_1 »
Визнано протиправними дії Люцернянської сільської ради та виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області відносно відмови у поновленні ОСОБА_1 на квартирному обліку позачергового отримання житла.
Зобов`язано Люцернянську сільську раду та виконавчий комітет Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області терміново поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку позачергового отримання житла.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначені судові рішення суд першої інстанції розцінив як преюдиційні, а тому констатував, що касаційним судом у справі 0810/869/2012 зазначено, що в частині відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходили із того, що згідно з п.1.7 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2006 року за № 1171/13045, усі житлові приміщення для постійного проживання, які надходять до гарнізону для забезпечення військовослужбовців, розподіляються згідно з гарнізонною чергою, виходячи з часу перебування військовослужбовців на квартирному обліку за рішенням квартирно-експлуатаційного органу, погодженим з гарнізонною житловою комісією, житловою комісією військової частини та затвердженим начальником гарнізону. Розподіл службових житлових приміщень здійснюється начальником гарнізону між військовими частинами гарнізону пропорційно кількості військовослужбовців, що потребують службових житлових приміщень, рапорти яких зареєстровані у військовій частині в Журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових житлових приміщень.
За змістом п. 4.1 вказаної Інструкції,військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання, згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до Списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень або Списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень). Аналогічні положення містяться в пункті 4.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337, а саме, військовослужбовці та особи звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10 до цієї Інструкції) або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11 до цієї Інструкції). 
Таким чином, чк зазначив суд першої інстанції, військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов. У зв`язку з тим, що передумовою для забезпечення позивача житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла, а суд не вправі порушувати право осіб на отримання житла, які були раніше взяті на облік.

Розглядаючи справу по суті заявлених вимог, суд першої інстанції зробив висновки щодо правомірності дій суб`єктів оскарження з урахуванням того, що позивачем не надано обґрунтування того, що останній має переважне право на отримання житла порівняно з тими особами до яких у 2012 році надійшли квартири у місті Вільнянськ Запорізької області.

       Тож суд зробив висновки щодо сутності спору, не з`ясувавши питання про те, чи відноситься даний спір до таких, які розглядаються в порядку цивільного судочинства.
       
       Натомість Велика Палата Верховного Суду ще до ухвалення оскаржуваного судового рішення виснувала, що спір із таким предметом належить до юрисдикції адміністративного суду.
       Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його індивідуальних актів, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України); спорах з приводу проходження публічної служби (п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України), а за змістом п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України військова служба належить до служби публічної.

Велика Палата ВС 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20), вказала, що у спірних правовідносинах відповідач наділений владними управлінськими функціями приймати рішення згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 214 Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей.

Такі рішення відповідача впливають на можливість реалізації позивачем права на соціальну гарантію – пільгу, надану йому в силу особливого статусу, визначеного Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, однією з умов застосування приписів зазначеного Порядку є внесення інформації про вказані в ньому категорії осіб до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Тому спори про оскарження відмови в забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг). Отже, зазначені спори слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене Велика Палата ВС відступила від висновку, викладеного нею у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства.

За ст. 377 ЦПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

       За таких обставин, враховуючи що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі та роз`ясненням позивачеві його права на звернення для вирішення спору до адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 377, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2020 року по цій справі скасувати.

Провадження в справі закрити.

Роз`яснити  ОСОБА_1 його право на звернення з позовом до адміністративного суду.
.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

О.З. Поляков