Постанова  
Іменем України
27 січня 2021 року
м. Київ
справа № 490/7372/17
провадження № 61-21620св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І.О., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,
учасники справи
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,
треті особи: Державне підприємство «Сетам», Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
особа, яка подала апеляційну та касаційну скаргу - акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у складі судді Царюк Л. М.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання електронних торгів недійсними, протоколу проведення електронних торгів недійсним. 
Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від                  22 травня 2019 року позов задоволено. 
Визнано недійсними електронні торги, проведені 24 липня 2017 року ДП «Сетам» з продажу Ѕ частки нежитлового приміщення промислового магазину промислових товарів літ. А-2 площею 80,4 кв.м в підвалі житлового будинку                  АДРЕСА_1 . 
Визнано недійсним протокол від 25 липня 2017 року № 274201 проведення електронних торгів від 24 липня 2017 року та акт про проведені електронні торги від 09 серпня 2017 року державного виконавця Центрального ВДВС Кірток А. А. щодо продажу Ѕ частки нежитлового приміщення промислового магазину промислових товарів за вказаною адресою.
Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») оскаржило його до суду апеляційної інстанції.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року                          в прийнятті апеляційної скарги відмовлено, скаргу повернути особі, яка її подала.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що станом на 22 листопада              2019 року відомості про державну реєстрацію припинення юридичної особи              АТ «Укрсоцбанк» відсутні, твердження АТ «Альфа-Банк», яке звернулося до суду з апеляційною скаргою, про припинення юридичної особи АТ «Укрсоцбанк»                    з посиланням на передавальний акт від 11 жовтня 2019 року та протокол Загальних Зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року                             є необґрунтованими. АТ «Альфа-Банк» у розумінні частини п`ятої статті 104 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) не є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» або ж особою, яка не брала участь у справі, щодо прав, свобод, інтересів та обов`язків суд вирішив питання.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
03 грудня 2019 року АТ «Альфа-Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити до апеляційного суду для подальшого розгляду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційним судом у порушення норм процесуального права відмовлено у прийнятті і повернуто скаргу, оскільки                  АТ «Альфа-Банк» згідно з статтями 104-106 ЦК України та Закону України від               23 березня 2017 року «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» є особою, яка має право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України від 15 січня 2020 року № 460-IX» касаційні скарги, подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц (провадження                № 61-16634сво19) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що статтями 104, 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесенням запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується.При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.
Тому наданий АТ «Альфа-Банк» передавальний акт, затверджений рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 № 5/2019 та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 (протокол № 4/2019) є належним доказом, що  АТ «Альфа-Банк» є правонаступником                                       АТ «Укрсоцбанк».
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Оскільки оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, її належить скасувати з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 400, 411, (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 406, , 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року скасувати.
Справу № 490/7372/17 направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                       В. І. Крат
Судді                                                                                                  Н. О. Антоненко
                                                                                                            І. О. Дундар 
                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                            М. Ю. Тітов