запорізький апеляційний суд

 
Провадження №33/807/75/21	Головуючий у 1-й інстанції Ісаков Д.О.	
Єдиний унікальний №334/6659/20	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія - ст.44-3 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       22 січня 2021 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Додонова П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 грудня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 26 жовтня 2020 року о 06 год. 15 хв., в м.Запоріжжя, по бульвару Парковий, буд.4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , який виконував регулярні пасажирські перевезення на міських сполученнях, перевозив пасажирів в кількості 18 осіб, 11 осіб стояли в салоні транспортного засобу, що перевищувало кількість місць, ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2».
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Свої вимоги мотивував тим, що положеннями підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. 
Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.
Разом з тим, вказана норма передбачає на період карантину не заборону керування пасажирським транспортом, а заборону здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, що здійснює суб`єкт господарювання - перевізник.
В даному випадку суб`єктом господарювання - перевізником є ТОВ «Запоріжградтранс», де він працює водієм по трудовому договору, тобто, є найманим працівником. Тому, при здійсненні регулярних перевезень пасажирів по маршруту в м.Запоріжжі він не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення. Його обов`язки, як водія, визначені п.147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, і до них не належить контроль кількості пасажирів, відповідно такий контроль має організовувати суб`єкт, який організовує та надає послуги перевезення пасажирів, або держава, як суб`єкт, який встановлює порядок.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складено щодо особи, яка не може нести відповідальність за порушення ст.44-3 КУпАП, оскільки він - фізична особа, найманий працівник, яка не здійснює господарську діяльність та не відповідає за дії суб`єкта господарювання, у якому працює. 
Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов наступного висновку.
Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в повному обсязі підтверджена:
- даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №096944 від 26 жовтня 2020 року, яким зафіксовано факт перевезення ОСОБА_1 пасажирів в кількості 18 осіб, 11 осіб стояли в салоні транспортного засобу, що перевищувало кількість місць, ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2», зі змістом протоколу ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом, від надання пояснень в протоколі та на окремому аркуші відмовився, будь-яких заяв чи клопотань не надавав;
- рапортом поліцейського Ромашенка А.С., згідно з яким він вказує про виявлення під час зупинки в салоні маршрутного таксі пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу; 
- відеозаписами події, якими зафіксовано рух транспортного засобу «Volkswagen LT 35», маршрут №75 «4-південний - Верхня Хортиця», що дозволяє зробити висновок, що вказаний транспортний засіб рухався у звичайному режимі руху, здійснюючи міський маршрут. Під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції було встановлено наявність у салоні цього транспортного засобу пасажирів у кількості, що перевищувала навіть кількість місць для сидіння, оскільки у салоні пасажири перебували стоячи.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому, що не здійснює господарську діяльність та не зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець, а працює водієм по найму, з огляду на таке.
Диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Підпунктом 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 "Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19", передбачено, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Відповідно Правил дорожнього руху, затверджених 
Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2021 року вони (Правила) діють відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 21.1 Правил дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що саме водій відповідає за кількість пасажирів, відповідно до технічної характеристики транспортного засобу.
Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю - є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.
Положеннями ст.ст. 23, 33 КУпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення в умовах гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, особу правопорушника, ступінь його вини, зокрема те, що він піддав ризику зараження пасажирів цією хворобою, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції ст. 44-3 КУпАП, яке є мінімальним.
Не можна погодитись із твердженням представника ОСОБА_1 захисника Додонова П.О. про малозначність вчиненого правопорушення, оскільки передбачена законом суворість санкції свідчить про особливу підвищену небезпеку даного правопорушення, що є несумісним із твердженням про малозначність. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, відтак підстав для його скасування немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 грудня 2020 року щодо  ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 334/6659/20