ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2021 р.           Справа№ 910/4918/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Мартюк  А.І. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020

у справі № 910/4918/20 (суддя Смирнова Ю.М.)
за позовом ОСОБА_1 
до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
про стягнення дивідендів

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 56504,23 грн, з яких: 17044,24 грн - дивіденди, 34848,22 грн інфляційні втрати та 4612,77 грн 3% річні.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства України, не виконав належним чином зобов`язання по виплаті позивачу як розпоряднику рахунку в цінних паперах № НОМЕР_1 дивідендів за 2002 - 2014 роки, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму невиплачених дивідендів, 3% річних та інфляційні втрати.
27.07.2020 позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача на його користь 7900,05 грн дивідендів за період з 2002 по 2013 рік, 3% річних у розмірі 655,14 грн та 4978,27 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з 02.05.2005 по 01.03.2020.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 у справі № 910/4918/20 позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ "Укрнафта" на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з виплати дивідендів за 2003 - 2013 роки у загальному розмірі 1977, 25 грн, інфляційні втрати у розмірі 3805, 77 грн, 3% річних у розмірі 540, 97 грн та судовий сбір у розмірі 1682, 65 грн.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши обставини спадкування позивачем за законом належних спадкодавцю акцій ПАТ "Укрнафта", та наявності у позивача як власника 9 акцій відповідача "законного очікування" на виплату йому дивідендів, керуючись приписами Цивільного кодексу УРСР, Законами України «Про цінні папери та фондову біржу», «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні», дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.  
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Укрнафта" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 у справі № 910/4918/20 в частині стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь ОСОБА_1 суми заборгованості з виплати дивідендів за 2003 - 2013 роки у загальному розмірі 1977, 25 грн, інфляційні втрати у розмірі 3805, 77 грн, 3% річних у розмірі 540, 97 грн та судовий збір у розмірі 1682, 65 грн та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Так, апелянт стверджує, що судом першої інстанції було невірно застосовано приписи Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні», які визначають виникнення у особи права на отримання дивідендів саме з моменту внесення відомостей про зміну власника цінних паперів до реєстру власників іменних цінних паперів. Оскільки ПАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» згідно листа від 02.06.2015 № 0206/7 здійснило безумовну депозитарну операцію списання цінних паперів з рахунку спадкодавця, то відповідач, з урахуванням приписів вищенаведеного закону, вважає, що позивач починаючи з 02.06.2015 набув право на отримання дивідендів. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.11.2020, справа № 910/4918/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Разіна Т.І. (головуючий), Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.
09.11.2020 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Разіна Т.І. (головуючий), Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А. подано заяву про самовідвід від розгляду справи № 910/4918/20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Михальської Ю.Б. про самовідвід від розгляду справи №    910/4918/20 задоволено.
Справу № 910/4918/20 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.20, справа № 910/4918/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020; розгляд справи призначено на 21.12.2020; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
В межах встановлених судом процесуальних строків від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, позивач вважає, що рішення загальних зборів акціонерів про виплату дивідендів дає акціонеру "законне очікування", що нараховані дивіденди будуть виплачені. Крім того позивач зазначає, що у всіх відповідях на листи позивача ПАТ "Укрнафта" жодного разу не заперечувалось нарахування спадкодавцю дивідендів та їх можливість отримання ОСОБА_1 , та відповідачем вимагалось у позивача надання копії свідоцтва про право на спадщину для вирішення питання щодо виплати дивідендів за попередні періоди по акціях товариства, отриманих у спадщину. 
В судовому засіданні 21.12.2020 оголошено перерву до 25.01.2021, про що постановлено ухвалу.
13.01.2021 від позивача надійшло клопотання, в якому сторона додатково висловила свої доводи відносно поданої відповідачем апеляційної скарги та просила розглядати справу без його участі, а вказане клопотання вважати виступом в судовому процесі.
В судовому засіданні 25.01.2021 оголошено перерву до 08.02.2021 та зобов`язано відповідача надати належним чином засвідчені копії рішень загальних зборів акціонерів щодо виплати дивідендів за період з 2002 - 2013 роки, а також щодо переоформлення акцій товариства в бездокументарну форму. Представником відповідача подано клопотання про продовження строків розгляду апеляційної скарги.
05.02.2021 на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані документи.  
В судове засідання 08.02.2021 позивач не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому чинним процесуальним законом порядку.
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на наявність клопотання про розгляд справи без участі позивача, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.
Представник відповідача в судовому засіданні 08.02.2021 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Місцевим господарським судом вірно встановлено та сторонами не заперечується, що згідно з п.п. 1.1, 1.3 статуту АТ "Укрнафта" в чинній редакції, затвердженій рішенням загальних зборів акціонерів від 19.09.2019 (протокол №29 від 19.09.2019), який розміщений у вільному доступі на сайті відповідача (далі - статут), Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 №57 шляхом перетворення державного підприємства "Виробниче об`єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 №210/93. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип і назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".
Відповідно до п.3.1 статуту акціонерами товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції, відповідно до положень цього статуту та вимог чинного законодавства України.
Згідно з п.3.2 статуту кожною простою акцією товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів.
В п. 6.1 статуту визначено, що акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього товариства.
За змістом п.6.16 статуту документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами власника цінних паперів є виписка з рахунку в цінних паперах, яка видається депозитарною установою на вимогу власника цінних паперів або/і інших випадках, встановлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах. Виписка з рахунка в цінних паперах не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами.
Облік прав власності на акції товариства здійснюється відповідно до законодавства про депозитарну систему України (п.6.17 статуту).
Дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом. Виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу має відбуватись пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема щодо строків, способів та суми дивідендів) мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу (п.6.18 статуту).
Для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок і строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, визначається рішенням наглядової ради товариства, передбаченим першим реченням цього пункту, але не раніше ніж через 10 робочих днів після прийняття такого рішення наглядовою радою товариства (п.6.20 статуту).
Товариство в порядку, встановленому наглядовою радою товариства, повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок і строк їх виплати (п.6.21 статуту).
Згідно наявного в матеріалах справи сертифікату акцій серії А №7222 від 04.12.2002, виданого Відкритим акціонерним товариством "Фінансова компанія "Укрнафтогаз", ОСОБА_2 (батько позивача) був власником простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" у кількості 63 шт, номінальною вартістю 0,25 грн.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2004, зареєстрованого в реєстрі за №Д-998, позивач - ОСОБА_1 , є спадкоємцем майна ОСОБА_2 в рівних частках з 6-ма іншими спадкоємцями, зокрема, 63 шт. простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", першого випуску, на суму 15,75 грн, особистий рахунок № НОМЕР_2 , які належать спадкодавцю на підставі сертифіката акцій серії А №7222, виданого Відкритим акціонерним товариством "Фінансова компанія "Укрнафтогаз" 04.12.2002 та нарахованих дивідендів.
Згідно анкети рахунку у цінних паперах Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку "Львів" 30.03.2015 був відкритий рахунок № НОМЕР_1 , розпорядником якого є позивач.
Відповідно до розпорядження Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку "Львів" від 02.06.2015 на вказаний рахунок було зараховано 63 шт. простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" номінальною вартістю 15,75 грн.
Як стверджує позивач у період з 2002 по 2014 роки загальними зборами акціонерів були прийняті рішення про виплату дивідендів. Позивач неодноразово звертався до ПАТ "Укрнафта" з листами про виплату дивідендів, що нараховані на акції спадкодавця за вказаний період. Однак товариством здійснено виплату дивідендів лише за 2014 рік, що підтверджується платіжним дорученням №7421-П19 від 29.05.2019.
Оскільки відповідач не здійснює виплату дивідендів за період з 2002 по 2013 роки, ОСОБА_1 пред`явлено позов про стягнення з ПАТ "Укрнафта" 7900,05 грн дивідендів за період з 2002 по 2013 рік, 3% річних у розмірі 655,14 грн та 4978,27 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з 02.05.2005 по 01.03.2020 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).
Відповідно до ст. 167 ГК України (в редакції станом на час видачі свідоцтва про право на спадщину) корпоративні права - це  права  особи,  частка  якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що  включають  правомочності  на участь цієї особи в управлінні господарською  організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші  правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно зі ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.
Згідно ст. 24 Закону України «Про господарські товариства» (в названій редакції) акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд, поділений на визначену кількість  акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов`язаннями тільки  майном товариства. 
За приписами ст. 1 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» (в названій редакції, Закон № 1201-ХІІ) цінні папери - грошові документи, що засвідчують право володіння або відносини позики, визначають  взаємовідносини  між особою, яка їх випустила, та їх власником і передбачають,  як правило, виплату доходу у вигляді дивідендів або процентів, а також можливість передачі грошових та інших прав, що випливають з цих документів, іншим особам.
Спадкоємство цінних паперів здійснюється відповідно до цивільного законодавства України.
Згідно ст. 4 названого Закону акцією є цінний папір  без  установленого  строку  обігу,  що засвідчує  дольову  участь  у  статутному  фонді акціонерного товариства, підтверджує  членство  в акціонерному товаристві  та право на участь в управлінні ним, дає  право його власникові  на одержання частини прибутку у вигляді дивідендів, а також на  участь у розподілі майна при ліквідації акціонерного товариства.
Акції можуть бути іменними та на пред`явника, привілейованими та простими. Громадяни вправі бути власниками, як правило, іменних акцій.
Обіг іменної акції фіксується у книзі  реєстрації  акцій,  що ведеться товариством. До неї має бути внесено відомості про  кожну іменну акцію, включаючи  відомості  про  власника,  час  придбання акції, а також кількість таких акцій у кожного з акціонерів.
За змістом ст. 5 Закону № 1201-ХІІ власник акції має право на частину прибутку акціонерного товариства (дивіденди), на участь в управлінні товариством (крім власника привілейованої акції), а також інші права, передбачені цим Законом, іншими законодавчими актами України, а також статутом акціонерного товариства.
Акціонерам може видаватися сертифікат на  сумарну  номінальну вартість акцій.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) сертифікатом є бланк цінного паперу, який видається власнику цінного паперу (цінних паперів) і містить визначені законодавством реквізити та назву виду цінного паперу (акція, облігація тощо) або найменування "сертифікат акцій (облігацій тощо)" і засвідчує право власності на цінний папір (цінні папери).
Частинами 2, 3 статті 4 названого Закону визначено, що форма випуску цінних паперів визначається за рішенням емітента про випуск цінних паперів, затверджується Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку при реєстрації випуску та є підставою для взяття цих цінних паперів на обслуговування Національною депозитарною системою як іменних цінних паперів у документарній формі, цінних паперів на пред`явника у документарній формі або цінних паперів у бездокументарній формі, іменна ідентифікація власників яких здійснюється на підставі облікового реєстру рахунків власників у зберігача. Випуск цінних паперів у документарній формі здійснюється емітентом шляхом виготовлення  сертифікатів,  які  випускаються  з урахуванням вимог,  визначених Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку.
У відповідності до ст. 5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" іменні цінні папери,  випущені в документарній формі (якщо умовами емісії спеціально не  зазначено,  що  вони  не  підлягають передачі), передаються новому власнику шляхом повного індосаменту. 
У разі відчуження знерухомлених іменних цінних паперів  право власності  переходить  до нового власника з моменту зарахування їх на рахунок власника у зберігача. 
Права на участь  в управлінні, одержання доходу тощо,  які випливають з іменних цінних паперів,  можуть  бути  реалізовані  з моменту внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів.
Право власності на цінні папери, випущені в бездокументарній формі, переходить  до нового власника з моменту зарахування цінних паперів на рахунок власника у зберігача. 
Підтвердженням  права  власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов`язаний надавати власнику цінних паперів.
Таким чином, виходячи з правового аналізу вищенаведених норм, слід констатувати, що з моментом внесення змін до реєстру іменних цінних паперів (моментом зарахування цінних паперів на рахунок власника у зберігача) закон пов`язує перехід права власності лише на цінні папери, випущені у бездокументарній формі (або знерухомлені). Право ж власності на іменні цінні папери, випущені в документарній формі, за змістом приписів ч. 2 ст. 5 названого Закону, переходить до нового власника з моменту передачі цінних паперів.
Як вже зазначалось у даній постанові ОСОБА_2 (батько позивача) був власником простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" у кількості 63 шт, що підтверджується сертифікатом акцій серії А №7222 від 04.12.2002. Вказані іменні акції в рівній кількості згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2004 були успадковані спадкоємцями акціонера відповідача, зокрема, позивачем - 9 акцій. Отже, станом на час вступу позивача у спадщину акції товариства були в обігу в документарній формі, а відтак вчинення останнім будь-яких дій з оформлення саме права власності на вказаний цінний папір вимогами чинного на той час законодавства не передбачалось. 
Разом з цим, з метою належного обліку власників іменних цінних паперів та, відповідно, можливості реалізації ними правомочностей з управління товариством і отримання прибутку, депозитарною установою ведеться реєстр власників іменних цінних паперів. Приписами  Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні", який був чинний на час видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, абз. 3 ч. 1 ст. 5 унормовано порядок виникнення у нового власника права реалізації вищенаведених правомочностей - з моменту внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів.
Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку  «Про впорядкування діяльності з ведення реєстрів власників іменних цінних паперів» № 60 від 26.05.1998 (чинного на час набуття позивачем права власності на цінні папери згідно свідоцтва про право на спадщину) затверджено Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів (далі - Положення).
Згідно п. 1.2 Положення (в редакції станом на час видачі свідоцтва про право на спадщину) емітент іменних цінних паперів має право ведення системи реєстру власників випущених ним цінних паперів доручити Реєстратору шляхом укладення договору на ведення реєстру власників іменних цінних  паперів. 
В п. 7.1 Положення визначено, що всі зміни до системи реєстру або надання інформації про її стан, реєстроутримувач здійснює на підставі письмових розпоряджень або запитів від імені осіб,  які мають на це право, а саме: - емітента; - зареєстрованих осіб; - органів державної та судової влади в межах їх компетенції. Крім письмового розпорядження   (запиту)  реєстроутримувачу повинні бути подані інші документи,  визначені в  окремих  пунктах цього  розділу,  які  необхідні  для здійснення окремих операцій в системі реєстру.
За змістом п. 7.17 Положення внесення у систему реєстру записів про перехід права власності  на іменні цінні папери за наслідками  успадкування здійснюється реєстроутримувачем на підставі подання таких документів: - оригіналу або нотаріально засвідченої копії свідоцтва про право на спадщину (передається реєстроутримувачу); - сертифіката цінних паперів (при документарній формі випуску цінних паперів) (передається реєстроутримувачу). Реєстроутримувач повинен всі дії,  визначені  у  п.7.2  цього Положення, стосовно вищевказаного пакету  документів  виконати протягом п`яти робочих днів від дати прийняття документів.
Отже, позивач, набувши в листопаді 2004 року право власності на акції відповідача, повинен був здійснити необхідні дії для належного дооформлення іменних цінних паперів задля реалізації правомочності на отримання прибутку. Доказів того, що позивачем вчинялись дії з повідомлення депозитарної установи про спадкування цінних паперів за заповітом до 2015 року, матеріали справи не містять. Тобто в реєстрі власників іменних цінних паперів обліковувався спадкодавець - ОСОБА_2 . При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що смерть власника цінних паперів не може свідчити про автоматичне виключення такої особи з реєстру власників іменних цінних паперів.
У відповідності до пункту 2 частини 5 розділу ХVІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції Закону N 2994-VI ( 2994-17 ) від 03.02.2011) приведенням діяльності акціонерних товариств у відповідність із вимогами цього Закону в частині забезпечення існування акцій виключно у бездокументарній формі є здійснення таких дій: наглядова рада акціонерного товариства в порядку, встановленому Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, зобов`язана прийняти рішення про переведення випуску цінних паперів з документарної форми у бездокументарну (далі - рішення про дематеріалізацію) та забезпечити вчинення нижчезазначених дій у такій послідовності: 1) опублікування в офіційному друкованому органі повідомлення про прийняте рішення про дематеріалізацію цінних паперів та повідомлення про це персонально кожного акціонера, зареєстрованого в реєстрі власників іменних цінних паперів випуску, що дематеріалізується, у спосіб, визначений при прийнятті рішення про дематеріалізацію (крім випадку, коли акції товариства належать одній особі); 2) подання до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку документів для заміни свідоцтва про реєстрацію випуску іменних акцій документарної форми існування на свідоцтво про реєстрацію випуску акцій у бездокументарній формі існування. Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку зобов`язана видати свідоцтво про реєстрацію випуску акцій у бездокументарній формі існування протягом 10 робочих днів з дати подання емітентом належним чином оформлених документів відповідно до встановлених нею вимог; 3) припинення обслуговування випуску цінних паперів у документарній формі у реєстроутримувача в системі реєстру власників іменних цінних паперів за цим випуском. Реєстроутримувач припиняє ведення реєстру протягом 10 робочих днів з дати публікації рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про видачу емітенту свідоцтва про реєстрацію випуску акцій у бездокументарній формі існування. Датою закриття реєстру є дата припинення ведення реєстру; 4) укладення в порядку, встановленому Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, договору про обслуговування емісії цінних паперів з обраним наглядовою радою депозитарієм, який буде обслуговувати випуск акцій, що дематеріалізується, з наступним відкриттям рахунку в цінних паперах емітента в цьому депозитарії та укладення договору про відкриття рахунків у цінних паперах власникам з обраним наглядовою радою зберігачем; 5) депонування глобального сертифіката в обраному депозитарії та надання йому необхідних розпоряджень та інших документів відповідно до вимог Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Депонування депозитарієм глобального сертифіката здійснюється протягом 10 робочих днів з дати публікації рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про видачу емітенту свідоцтва про реєстрацію випуску акцій у бездокументарній формі існування; 6) забезпечення передачі реєстру власників іменних цінних паперів та переведення обліку прав власності на акції у бездокументарній формі до зберігача. Передача реєстру власників іменних цінних паперів до зберігача здійснюється протягом трьох робочих днів з дати припинення ведення реєстру. Дата передачі реєстру власників іменних цінних паперів спільно визначається емітентом, реєстратором та зберігачем. Зберігач цінних паперів зобов`язаний відкрити рахунки в цінних паперах акціонерам та зарахувати на них акції на підставі договору з емітентом та переданого йому (зберігачу) реєстру власників іменних цінних паперів протягом двох місяців з дати передачі реєстру; 7) зберігання відповідно до законодавства реєстру власників іменних цінних паперів, складеного на дату припинення ведення системи реєстру, та інших документів.
Отже переведення прав власників на акції у бездокументарну форму вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" була покладена безпосередньо на товариство.
На виконання вищенаведених положень, загальними зборами акціонерів прийнято рішення, зокрема, про зміну форми існування акцій товариства та про переведення випуску акцій товариства з документарної форми існування у бездокументарну форму (дематеріалізація випуску). Ці рішення оформлені протоколом № 21 від 22.03.2011. Згідно п. 15 порядку денного зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта" вирішено здійснити персональне повідомлення акціонерів про дематеріалізацію випуску.
Як стверджує позивач, на адресу спадкодавця від відповідача жодних повідомлень про дематеріалізацію випуску акцій не надходило, що в свою чергу позбавило спадкоємців права на здійснення ними дій із знерухомлення цінних паперів та включення їх до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів. Зворотного відповідачем не доведено, доказів надіслання вказаного повідомлення акціонеру - спадкодавцю до суду не надано. 
Поряд з цим, вказаними рішеннями загальних зборів акціонерів, оформлених протоколом № 21 від 22.03.2011, з 11 питання порядку денного зборів, серед іншого, вирішено, що якщо не всі власники іменних цінних паперів випуску, що дематеріалізується, які є зареєстрованими особами в реєстрі власників іменних цінних паперів на дату припинення ведення реєстру, знерухомлять належні їм акції, Голові правління товариства доручено забезпечити відкриття зберігачем ПАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» рахунків у цінних паперах таким власникам іменних цінних паперів та забезпечити переведення обліку прав власності на акції цього випуску.
За встановленого, судова колегія приходить до висновку, що акції спадкодавця, незалежно від дій із знерухомлення, були переведені в бездокументарну форму та, відповідно, останній був включений до переліку осіб,  які мають право на отримання дивідендів.
Порядок виплати дивідендів визначається нормами ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції станом на час списання на користь позивача цінних паперів) дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.
Виплата  дивідендів  за  простими  акціями здійснюється з чистого  прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що  не  перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.
У відповідності до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» для кожної виплати дивідендів наглядова рада  акціонерного товариства  встановлює  дату  складення  переліку осіб,  які мають право на отримання дивідендів,  порядок та строк їх виплати.  Дата складення переліку осіб,  які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів. Товариство повідомляє осіб,  які  мають  право  на  отримання дивідендів,  про  дату,  розмір,  порядок  та  строк  їх  виплати. Протягом 10 днів після прийняття рішення  про  виплату  дивідендів публічне товариство повідомляє про дату,  розмір, порядок та строк виплати дивідендів фондову біржу (біржі), у біржовому реєстрі якої (яких) перебуває таке товариство. 
Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини спір щодо «права», про яке можна стверджувати - принаймні на підставах, котрі можна довести, - що воно визнається в національному праві, а також є реальним і важливим. Спір може стосуватись як фактичного існування права, так і обсягів та способу його реалізації. Зрештою, результат провадження повинен безпосередньо впливати на можливість реалізації права, про яке йдеться у справі. Крім того, чи буде право розглядатись як право цивільного характеру в світлі відповідних положень Конвенції має визначатися не тільки за юридичною галузевою кваліфікацією, а й за його матеріально-правовим змістом та наслідками реалізації цього права у межах національної правової системи («Кьоніг проти Німеччини», рішення від 28.06.1978).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».
Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційна інстанція приходить до висновку, що прийняті загальними зборами відповідача рішення щодо виплати дивідендів акціонерам, включеним до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, надає такому учаснику, на користь якого таке рішення прийняте, «законне очікування», що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів учаснику прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах «Брумареску проти Румунії» (п. 74), «Пономарьов проти України» (п. 43), «Агрокомплекс проти України» (п. 166).
Беручи до уваги те, що спадкодавець був включений як до реєстру власників цінних паперів, так і переліку осіб,  які мають право на отримання дивідендів, що належними засобами доказування відповідачем не спростовано, колегія суддів вважає, що нараховані дивіденди, зокрема, на 9 акцій ОСОБА_2 (батько позивача) за спірний період підлягають сплаті позивачу, оскільки згідно свідоцтво про право на спадщину вказані цінні папери за безумовною документарною операцією 02.06.2015 були списані з рахунку спадкодавця на рахунок позивача - спадкоємця.
Посилання апелянта на відсутність у позивача як спадкоємця права на отримання дивідендів за успадкованими ним цінними паперами визнаються судовою колегією неприйнятними, оскільки право на отримання дивідендів не є особистим майновим правом та, відповідно, їх виплата не поставлена в залежність від фізичного існування власника, який постійно знаходився в переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів. Тобто зобов`язання з виплати дивідендів не може бути припинено у зв`язку із смертю фізичної особи в порядку приписів ч. 2 ст. 608 ЦК України/ч. 2 ст. 223 ЦК УРСР. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що чинне законодавство не передбачає можливості звільнення товариства від сплати дивідендів, що підлягають нарахуванню на акції померлого власника.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, 21.03.2003 відбулись позачергові шості загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", до порядку денного яких внесено питання затвердження річного звіту, балансу, розподілу прибутку товариства за 2000, 2001, 2002 роки та план його розподілу на 2003 рік.
Рішення, прийняті на вказаних загальних зборах, оформлені протоколом від 21.03.2003. З четвертого питання порядку денного "Затвердження річного звіту, балансу, розподілу прибутку товариства за 2000, 2001, 2002 роки та план його розподілу на 2003 рік" було, зокрема, вирішено: чистий прибуток, отриманий ВАТ за підсумками роботи у 2000, 2001 та у 2002 роках залишити нерозподіленим для забезпечення виробництва, капітальних та фінансових інвестицій. Відтак, у даній частині вимог, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.
05.11.2004 загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" прийняли рішення направити на виплату дивідендів частину прибутку Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", отриманого у 2003 році у розмірі 100322743,50 грн, розпочати виплату акціонерам Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" дивідендів з 01.12.2004, а завершити 01.05.2005, розмір дивідендів, що припадав на одну акцію складав 1,85 грн. Тобто розмір дивідендів за 2003 рік, нарахованих на 9 акцій, становить 16,65 грн.
20.06.2005 загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" прийняли рішення направити на виплату дивідендів частину прибутку Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", отриманого у 2004 році у розмірі 1347036188,40 грн, розпочати виплату акціонерам Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" дивідендів з 01.07.2005, а завершити 01.02.2006, розмір дивідендів, що припадав на одну акцію складав 24,84 грн. Тобто розмір дивідендів за 2004 рік, нарахованих на 9 акцій, становить 223,56 грн.
11.05.2006 загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" прийняли рішення направити на виплату дивідендів частину прибутку Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", отриманого у 2005 році, розпочати виплату акціонерам Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" дивідендів з 15.06.2006, а завершити 15.06.2006, розмір дивідендів, що припадав на одну акцію складав 34,48 грн, виплату дивідендів здійснювати Центральній бухгалтерії апарату управління Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" із залученням реєстратора - Відкритого акціонерного товариства "Фінансова компанія "Укрнафтогаз". Тобто розмір дивідендів за 2005 рік, нарахованих на 9 акцій, становить 310,32 грн.
26.01.2010 відбулись загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", до порядку денного яких внесено питання розподілу прибутку товариства за 2006-2008 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів. Рішення, прийняті на вказаних загальних зборах, оформлені протоколом №18 від 26.01.2010.
З питання розподілу прибутку Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" за 2006-2008 роки, затвердження порядку та строків виплати дивідендів було, зокрема, вирішено, що виплата дивідендів за 2006 рік розпочинається з 01.08.2010 та закінчується 01.08.2011 з розрахунку 44,48 грн на одну акцію, виплата дивідендів за 2007 рік розпочинається 29.01.2010 та закінчується 01.08.2011 з розрахунку 22,82 грн на одну акцію, виплата дивідендів за 2008 рік розпочинається з 29.01.2010 та закінчується 01.08.2010 з розрахунку 26,51 грн на одну акцію. Виплата дивідендів проводиться Центральною бухгалтерією Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" із залученням реєстратора - Відкритого акціонерного товариства "Фінансова компанія "Укрнафтогаз". Дивіденди сплачуються на користь акціонерів-фізичних осіб поштовим переказом або на банківський рахунок, витрати на переказ/перерахування дивідендів здійснюються за рахунок акціонера. Товариство сплачує дивіденди протягом зазначених періодів за наявності достовірної інформації, необхідної для своєчасної виплати дивідендів. Тобто розмір дивідендів за 2006 рік, нарахованих на 9 акцій, становить 400,32 грн, за 2007 рік - 205,38 грн, за 2008 рік - 238,59 грн.
Рішення про виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" у 2009 році було прийнято правлінням Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", засідання якого відбулося 30.04.2010 та оформлене протоколом №14/1. За цим рішенням виплата дивідендів за 2009 рік розпочинається з 15.06.2010 та закінчується 30.06.2010 з розрахунку 2,09 грн на одну акцію із залученням реєстратора - Відкритого акціонерного товариства "Фінансова компанія "Укрнафтогаз". Тобто розмір дивідендів за 2009 рік, нарахованих на 9 акцій, становить 18,81 грн.
25.02.2011 відбулись загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", результати яких оформлені протоколом №20 від 25.02.2011. З питання щодо розподілу прибутку Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" за 2010 рік, затвердження строку та порядку виплати дивідендів було вирішено спрямувати 793905386,40 грн на виплату дивідендів за 2010 рік, із розрахунку 14,64 грн на одну акцію, виплату яких розпочати 01.03.2011 та закінчити 31.12.2011. Тобто розмір дивідендів за 2010 рік, нарахованих на 9 акцій, становить 131,76 грн.
10.10.2014 відбулись позачергові загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", результати яких оформлені протоколом №22 від 10.10.2014. З питання розподілу прибутку товариства за 2011-2013 роки, затвердження порядку та строків виплати дивідендів було вирішено:
1. Затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2011 рік у сумі 2181892000,00 грн: 2181612957,30 грн, що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн; решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015 з розрахунку 40,23 грн на одну акцію.
2. Затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2012 рік у сумі 1428110724,00 грн: 1427836668,30 грн, що складає 99,98% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.; решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.
3. Затвердити наступний порядок розподілу прибутку товариства за 2013 рік у сумі 189886355,00 грн: 189799785,00 грн, що складає 99,95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн; решту чистого прибутку направити на розвиток товариства. Встановити дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.
Таким чином розмір дивідендів за 2011 рік, нарахованих на 9 акцій, становить 362,07 грн, за 2012 рік - 236,97 грн, за 2013 рік - 31,50 грн.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що згідно приписів Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", який втратив чинність з 01.01.2011, податковим агентом платника податку при нарахуванні (виплаті) на його користь дивідендів є, як правило, емітент корпоративних прав або за його дорученням - інша особа, яка здійснює таке нарахування (виплату). Податковим агентом при виплаті дивідендів є будь-який резидент, який нараховує дивіденди, включаючи того, що сплачує податок на прибуток підприємств у спосіб, відмінний від загального (є суб`єктом спрощених систем оподаткування), або є звільненим від сплати такого податку з будь-яких підстав. Дивіденди, які нараховані платнику податку емітентом корпоративних прав - резидентом, що є фізичною або юридичною особою, підлягають оподаткуванню за ставкою 15%.
Підпунктом 167.5.2 п.167.5 ст.167 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено ставку податку у розмірі 5% для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування).
Відповідно до п.п. 170.5.1 п.170.5 ст.170 ПК України податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь дивідендів, крім випадків, зазначених у п.п.165.1.18 п.165.1 ст.165 цього Кодексу, є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування.
З урахуванням наведених положень законодавства, місцевим господарським судом вірно було визначено розмір дивідендів, що підлягають стягненню на користь позивача, а саме за 2003 рік в сумі 14,25 грн, за 2004 рік - 190,03 грн, за 2005 рік - 263,77 грн, за 2006 рік - 380,30 грн, за 2007 рік - 195,11 грн, за 2008 рік - 202,80 грн, за 2009 рік - 15,99 грн, за 2010 рік - 125,17 грн. 
Разом з цим, згідно з п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Отже з урахуванням вищенаведених норм, які правомірно враховані місцевим господарським судом, розмір заявлених позивачем до стягнення дивідендів, нарахованих за 2003 - 2013 роки, підлягає зменшенню на суми сплачених відповідачем податків. Тобто розмір дивідендів, що підлягають стягненню на користь позивача, становить: за 2011 рік - 338,81 грн, за 2012 рік - 221,57 грн, а за 2013 рік - 29,45 грн. 
Всього за 2003-2013 роки позивачу підлягали виплаті дивіденди на загальну суму 1977,25 грн. Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовано.
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача сум дивідендів, що підлягали нарахуванню, зокрема, на 9 акцій спадкодавця, за 2003-2013 роки в загальній сумі 1977,25 грн.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 655,14 грн та 4978,27 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з 02.05.2005 по 01.03.2020 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) Північний апеляційний господарський суд виходить з наступного.
Задовольняючи частково вищенаведені вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов`язання, що зумовлює настання правових наслідків, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. При цьому, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення сум позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3805, 77 грн, 3% річних у розмірі 540, 97 грн. 
Однак, з вищевикладеними висновками Господарського суду міста Києва судова колегія не може погодитися в повному обсязі, з огляду на таке.
За змістом ч. 3 ст. 11 та ч. 1 ст. 13 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Законодавець у ч. 1 ст. 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Тобто підставою для висновку про прострочення боржником виконання грошового зобов`язання є встановлення обставин настання строку для виконання такого зобов`язання.
Як вже зазначалось у даній постанові, правомочності з отримання нарахованих на 9 акцій спадкодавця дивідендів за період з 2003 - 2013 роки згідно приписів абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" (чинного на час спірного періоду) виникають з моменту внесення відповідних змін до реєстру власників іменних цінних паперів. Відтак, після вчинення позивачем дії з відкриття в ПАТ АКБ «Львів» рахунку в цінних паперах № НОМЕР_1 та, відповідно, здійснення 02.06.2015 року ПАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» безумовної депозитарної операції стосовно списання цінних паперів спадкодавця на користь позивача, у останнього виникло право на отримання дивідендів.  
В контексті викладеного, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо визначення початку перебігу строку прострочення виконання відповідачем зобов`язання з виплати дивідендів за спірний період виходячи із встановлених в рішеннях загальних зборів акціонерів відповідача періодів виплати вказаного доходу. А тому його слід обраховувати починаючи з дати зарахування на рахунок позивача належних йому на підставі свідоцтва про право на спадщину 9 цінних паперів відповідача - з 02.06.2015 року.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
В свою чергу у кредитора згідно приписів названої норми цивільного законодавства є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.
Водночас, ч. 1 ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Частиною 5 статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.
Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.
З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).
Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку, а також Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку).
Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період.
При цьому, у випадку зменшення суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.
Північним апеляційним господарським судом при здійснені перевірки наявного в матеріалах справи розрахунку суми інфляційних втрат встановлено, що він проведений з невірним визначенням бази нарахування основного боргу. У зв`язку з цим, за результатами проведеного Північним апеляційним господарським судом розрахунку даної частини позовних вимог за період з 02.06.2015 по 01.03.2020 встановлено, що на користь позивача підлягають стягненню інфляційні в розмірі 1698,48 грн. 
Також на підставі проведеного судом апеляційної інстанції розрахунку сум позовних вимог про стягнення 3% річних з урахуванням визначеного вище періоду нарахування вказаного виду цивільно-правової відповідальності встановлено правомірність задоволення позову в цій частині позовних вимог на суму 281,57 грн. 
В іншій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні, з викладенням його резолютивної частини в новій редакції.
Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 у справі №910/4918/20 підлягає залишенню без задоволення.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 у справі №910/4918/20 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 у справі №910/4918/20 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: 
«Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму заборгованості з виплати дивідендів за 2003 - 2013 роки у загальному розмірі 1977 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім) грн 25 коп., інфляційні втрати у розмірі 1698 (одна тисяча шістсот дев`яносто вісім) грн 48 коп., 3% річних у розмірі 281 (двісті вісімдесят одна) грн 57 коп. та судовий сбір у розмірі 1052 (одна тисяча п`ятдесят дві) грн. 89   коп.
В іншій частині позову відмовити».
3.          Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".
4.          Справу №910/4918/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 17.02.2021