Дата документу 31.03.2021 Справа № 0822/2107/2012

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний №0822/2107/2012                                Головуючий у 1-й інстанції: Каряка Д.О.
Провадження №22-ц/807/1175/21                                         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року                                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді – доповідача                        Подліянової Г.С.,
суддів:                                                        Гончар М.С.,
                                                               Маловічко С.В.,
за участю секретаря         Путій Д.В.,                                

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника адвоката Мусієнка Євгена Євгеновича на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2021 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Свою заяву Акціонерне товариство «Таскомбанк» обґрунтувало тим, що заочним рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 293122,90 грн та судові витрати в сумі 2931,22 грн.

На виконання вказаного рішення, 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №2-368/2012 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором в сумі 293122,00 грн та судовий збір в сумі 2931,22 грн.

Виконавчий лист з виконання вищевказаного рішення знаходився на виконанні у Приморському районному ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області. 

В останній раз виконавче провадження було відкрито 21 червня 2016 року.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий документ обліковується як повернутий стягувачу, хоча в реєстрі відсутня постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Стягувач виконавчий документ не отримував. Крім того, в 2013 році Акціонерне товариство «Таскомбанк» змінило фактичну та юридичну адресу, та за старою адресою кореспонденцію не отримує, тобто вважають виконавчий документ втраченим.

На даний час заборгованість перед Банком не погашена, а оригінал зазначеного виконавчого листа втрачено, що позбавляє Акціонерне товариство «Таскомбанк» можливості пред`явити виконавчий документ до виконання та захистити свої права як кредитора у встановлений законом спосіб примусового стягнення.

Із урахуванням зазначеного заявник просив суд:

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-368/2012, виданого 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 293122,00 грн та судовий збір в сумі 2931,22 грн.

Замість втраченого виконавчого листа № 2-368/2012 виданого 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області видати його дублікат.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року скаргу залишено без задоволення. (а.с. 100-101).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк», задоволено частково.
Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року у цій справі, скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. (а.с. 154-158).

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2021 року, заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, задоволено.

Поновлено Акціонерному товариству «Таскомбанк» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-368/2012, виданого 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 293 122.90 грн та судового збору в сумі 2931.22 грн.

Видано дублікат виконавчого листа №2-368/2012, виданого 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 293 122.90 грн та судового збору в сумі 2931.22 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , адвокат Мусієнко Євген Євгенович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалуПриморського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2021 року, відмовити у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату зазначеного виклначого листа, закрити провадження у справі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що термін пред`явлення виконавчого документа до виконання, передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», пропущено заявником з поважним причин, які є об`єктивними, непереборними, істотними для подачі такої заяви. Крім того, відсутні будь-які докази того, що виконавчий документ було втрачено. Посилання на Акт, за фактом перевірки обставин щодо втрати оригіналу виконавчого листа №2-368/2012, наданого заявником, не може бути достатньою підставою для видачі його дублікату, оскільки достовірно не підтверджує факт втрати.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду не надходив.

Публічне акціонерне товариство «ТАСкомбанк», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ( а.с. 209) до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності ПАТ «ТАС комбанк», повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК Україним суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа, виданого 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області на виконання заочного рішення Приморського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 293122,90 грн та судових витрат в сумі 2931,22 грн, був втрачений не з вини стягувача. Враховуючи, що докази виконання рішення суду відсутні, а видача дубліката виконавчого листа є гарантією права позивача на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судового рішення, у зв`язку з чим є підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 293122,90 грн та судові витрати в сумі 2931,22 грн. (а.с.39).

14 грудня 2012 року на адресу Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» направлено рішення суду та виконавчий лист по цій справі (а.с. 41), який отримано представником Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» 21 грудня 2012 року (а.с. 45).
У липні 2020 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до суду із завою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Заявником надано докази на підтвердження того, що 21 червня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Приморського РУЮ у Запорізькій області Фомченко Д.С. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-368/2012 виданого 14 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» боргу в сумі 296054,12 грн. (а.с.55).

За інформацією Приморського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчі провадження по примусовому виконанню рішення Приморського районного суду від 14.12.2012 у справі № 2-368/2012 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором в сумі 293122 грн та судового збору в сумі 2931,22 грн відсутні. Остання реєстрація виконавчих дій за вказаним документом відбувалась згідно спец розділу АСВП 28 червня 2016 року: повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», за відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с. 97).

Згідно з актом за фактом перевірки обставин щодо втрати оригіналу виконавчого листа, до Акціонерного товариства «Таскомбанк» виконавчий лист № 2-368/2012 виданий 14 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» боргу в сумі 296054,12 грн не надходив, повторно до виконання він не пред`являвся, місцезнаходження виконавчого листа не встановлено, таким чином є втраченим (а.с. 62).

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України").
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з пунктом 17.4 розділу VІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дубліката є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили, перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин, чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання, обставини втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується.

Під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа, суд зобов`язаний з`ясувати, чи є чинним рішення суду та чи не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного, також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.

До того ж, дублікат виконавчого документа може бути виданий, якщо зацікавлена особа звернулась до суду із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі, якщо такий строк закінчився, зацікавлена особа, яка звертається до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа може одночасно ставити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, яка діяла на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 2) інші виконавчі документи – протягом року, якщо інше не передбачено законом. 

Стаття 24 вказаного Закону передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК Українидо дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство. Такі причини повинні бути об`єктивними та такими, що перешкоджали заявнику пред`явити виконавчий лист вчасно. 

Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №2-368/2012 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором в сумі 293122,00 грн та судовий збір в сумі 2931,22 грн.

В останній раз виконавче провадження було відкрито 21 червня 2016 року та 28 червня 2016 року: повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», за відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, що свідчить про переривання перебігу позовної давності.

05 жовтня 2016 року набув чинності новий Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, відповідно до статті 12 якого, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. 

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 2020 рік) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 28 червня 2019 року.

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа, виданого 14 грудня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області на виконання заочного рішення Приморського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 293122,90 грн та судових витрат в сумі 2931,22 грн, був втрачений не з вини стягувача.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року скасовано ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства «ТАСкомбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у даній справі.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року, виходив з того, що суд першої інстанції не перевірив доводів заявника, не витребував матеріали виконавчого провадження, не з`ясував, коли і при яких обставинах було втрачено виконавчого листа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується, і чи дійсно відсутні підстави для поновлення строку.Тільки від встановлення факту втрати виконавчого документу, часу коли це відбулось, обставин такої втрати, можна вирішувати і питання щодо поважності пропуску строку пред`явлення його до виконання, якщо такий буде встановлено.

Проте,  суд першої інстанції не виконав вимоги постанови Запорізького  апеляційного суду від 01 грудня 2020 року,  не зробив запит до Приморського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, не дослідив матеріали виконавчого провадження, не встановив, чи було відкрито виконавче провадження на підставі заяви Акціонерного товариства «ТАСкомбанк», чи здійснювалося примусове виконання виконавчого листа, виданного 14 грудня 2012 року на виконання заочного рішення Приморського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2012 року, чи виносилась постанова про відкриття чи закриття виконавчого провадження, та чи направлялась така на адресу стягувача і якими доказами це підтверджується. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, заявник повинен додати  довідку органів зв`язку або державного виконавця та докази, коли  заявник дізнався про втрату виконавчого листа та які у нього були  об`єктивні причини,  що перешкоджали заявнику пред`явити виконавчий лист вчасно. 

Отже, не з`ясувавши зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, оскільки без дослідження вказаного, неможливо стверджувати про втрату виконавчого документу та поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. 

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції не були виконані вимоги постанови Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, якою була скасована ухвала Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції для з`ясування вищезазначених обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Приморського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2021 року постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з підстав, передбачеих п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід витребувати матеріали виконавчого провадження, вирішити питання, чи мали місце обставини ( факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, надати належну оцінку доказам у справі та ухвалити законне й обгрунтоване судове рішення.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374,379,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника адвоката Мусієнка Євгена Євгеновича,  задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2021 року у цій справі скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 01 квітня 2021 року.
Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.