Дата документу  Справа № 333/4842/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Єдиний унікальний № 333/4842/20                         Головуючий в 1-й інстанції - Піх Ю.Р.
Справа № 33/807/109/21                                                 Доповідач в 2-й інстанції - Гріпас Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
25 січня 2021 року                                                                м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Богославського В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останньої на постанову судді Комунарського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2020року, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою:  АДРЕСА_1 , із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1  судовий збір в сумі 420,40 грн., на користь держави.

Як зазначено в постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.08.2020 серія ДПР18 №123052, згідно якого, водійка ОСОБА_1 31.08.2020 о 21 год. 505 хв., біля будинку 5-а по вул. Водограйна в м. Запоріжжя, керувала автомобілем Ford Fiesta, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовилися у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження  ОСОБА_1 зазначає, що в судове засідання призначене на 13.11.2020 вона не мала змоги прибути,з поважних причин. У зв`язку з ненадходженням повісток про виклик до суду, після закінчення лікування, 02.12.2020 вона звернулась до поштового відділення, однак кореспонденція на її ім`я була відсутня. Після чого вона звернулась до суду, та 22.12.2020 на її адресу надійшла оскаржувана постанова суду. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження.
По суті апеляційної скарги  ОСОБА_1 вказує, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що з відеозапису вбачається, що вона вживала алкогольні напої - пиво, після її зупинки. Тому, відповідно на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд, вона відмовилась. Складаючи протокол співробітник поліції не врахував, зазначених обставин та той факт, що в її діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що працівники поліції повинні були кваліфікувати її дії за ч.4 ст.130 КУпАП. Разом з тим, зазначає, що відповідальність за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ч.4 ст.130 КУпАП не передбачена.
Просить скасувати постанову , а матеріали направити органу поліції для належного оформлення.

Заслухавши в судовому засіданні адвоката Богославського В.А., який підтримав клопотання та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Враховуючи, що  ОСОБА_1 не приймала участі при розгляді справи, копію постанови отримала лише 22.12.2020, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Зі змісту ст.283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі. 
Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №123052 від 31.08.2020, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом подій адміністративного правопорушення від 31.08.2020.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 31.08.2020 серії ДПР18 №123052,  ОСОБА_1 порушила п.2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції відповідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевірив у відповідності до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування  ОСОБА_1 , транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт відмови водія  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Твердження апелянта  ОСОБА_1 та її захисника, що в її діях вбачається склад іншого правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, є переконливим, але такими що не спростовує висновків суду щодо наявності в діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто наявності реальної сукупності правопорушень. Суд апеляційної інстанції виходить з того, що  ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності лише за одне правопорушення і не має права на погіршення стану особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги захисника, щодо неврахування суддею ряду обставин, які мають безпосереднє відношення щодо обставин справи, суд апеляційної інстанції з урахуванням відеозапису доходить висновку, що поведінка  ОСОБА_1 та спосіб спілкування з працівниками поліції свідчить саме про небажання пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності з вимогами ст.266 КУпАП та Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року та має бут кваліфікована як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наявні в матеріалах справи докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції не надано.
Вина  ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.
Інших підстав, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях  ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина  ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в:

клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2020 року, якою  ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Ю.О. Гріпас