Справа № 428/6401/20 
Провадження № 33/810/259/20 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк                                                          05 січня 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 жовтня 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 30 липня 2020 року о 22 годині 09 хвилини в м. Сєвєродонецьку, по вул. Об`їзна, біля АЗС «МТК», водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Yamaha Jog», д.н.з. ВВАВ 6113, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, справу закрити на підставі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності суд ухвалив помилково. Не заперечує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, але вказує, що не керував транспортним засобом. З цього приводу посилається на показання свідка ОСОБА_2 . Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, зокрема диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських не містить таких даних. Зазначає, що на місце складання адміністративного протоколу, в силу тяжкого стану сп`яніння, він підвереджував, що їхав на мопеді, але маючи на увазі - у якості пасажира, бо його стан сп`яніння не дозволяв керувати транспортним засобом. З огляду на його стан не сприймав поставленні питання поліцейських, не міг надати на них усвідомлені відповіді. Переконаний, що суддя не вправі посилатися на його зізнавальні пояснення, котрі він дав поліцейським, оскільки йому перед цим не були роз`яснені його права, серед іншого не свідчити проти себе. Щодо цього вказує на вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 6 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), а також правову позицію, котра викладена в рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею не було дотримано.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.
Щодо встановлення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Yamaha Jog» слід зважити на таке.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо керування ним транспортним засобом «Yamaha Jog», д.н.з. ВВАВ 6113 в стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції.
Проте зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 201411 вбачається, що пояснень від ОСОБА_1 по суті порушення не надходило.
Суддя в постанові, що оскаржується, на доказ винуватості ОСОБА_1 послався на згаданий відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, вказавши, що на ньому зафіксовано, що інспектор поліції лісом, пішки переслідував мопед, одразу наздогнав його після падіння у пісок. Особа, яка перебувала за кермом та трималася за нього, представився як ОСОБА_1 , двигун був увімкнений.
Утім при апеляційному перегляді встановлено, що цих фактичних даних на вказаних відеозаписах не зафіксовано. 
Відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції починається з з`ясування відомостей про особу ОСОБА_1 , тобто відсутні данні про керування ним транспортним засобом «Yamaha Jog», його зупинку поліцейськими та фіксацію робити двигуна цього транспортного засобу.
За таких обставин, єдиним та вирішальним доказом, який встановлює порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП є його усні пояснення, що надані ним поліцейському, котрі передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Стаття 63 Конституції України визначає, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе.
Пунктом 1та підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції зазначено таке: кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
З фактичних даних, що містяться у відеозаписах з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції помітно, що до отримання вказаних пояснень ОСОБА_1 його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не було роз`яснено. 
За таких обставин не надходження заперечень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення, не може слугувати доказом вчинення цього правопорушення.
Утім суддя при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності послався на відсутність таких заперечень, не надавши належної оцінки його поясненням, котрі той надав в судовому засіданні.
Окрім того, фактичні дані рапорту працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що він помітив ОСОБА_1 , який керував мопедом, є недостатнім доказом на підтвердження цих обставин, оскільки інших об`єктивних даних, котрі підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Yamaha Jog» немає.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.
На підставі наявних доказів слідує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки за обставин складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був водієм транспортного засобу, що виключає наявність в його діях складу вказаного правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 жовтня 2020 рокупро накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.
Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        В.Ф. Люклянчук