КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/1716/2021           
справа №753/472/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року                                                                                                          м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
за участю секретарів судового засідання Голопапи Д.І., Чепур Н.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Лазоришиним Богданом Івановичем , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю,-
встановив:
 
В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
1)   Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 14 березня 2014 року.
2)   Визнати об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :
-       квартиру АДРЕСА_1 ;
-       квартиру АДРЕСА_2 .
3)   Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :
-       визначити за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;
-       визнати за ОСОБА_3  право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;
-       визнати за ОСОБА_1  право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 ;
-       визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 .
4)   Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1  квартиру АДРЕСА_3 .
5)   Витребувати у ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на:
-       квартиру АДРЕСА_1 у вигляді свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 , 04.07.2012 p., Головне управління житлового забезпечення/наказ №1007-С/КІ від 03.07.2012 р. Реєстраційний номер майна: 37172709;
-       квартиру АДРЕСА_2 .
 
Вимоги обґрунтовує тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 14 березня 2014 року він та ОСОБА_3 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, вели домашнє господарство та мали спільний бюджет.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2   - дочка ОСОБА_6 .
 
Звертає увагу, що у справі №753/11727/18 щодо стягнення аліментів, ОСОБА_3 зазначала, що разом вони проживають з 2004 року.
 
15 березня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням суду від 21 листопада 2018 року.
 
Щодо обставин придбання квартири АДРЕСА_3 зазначає, що 22 грудня 2012 року продав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_4 за ціною 675620 грн. При цьому, ОСОБА_3 нотаріально посвідченою заявою підтвердила його право власності на квартиру АДРЕСА_5 .
 
Отримані від продажу кошти на підставі договору він інвестував у купівлю квартири АДРЕСА_6 (вартість об`єкта інвестування 1 200 284,08 грн.), недостатню частину позичив у батька. 28 жовтня 2013 року видано свідоцтво про право власності, оформлене на його ім`я.
 
Щодо обставин придбання квартири АДРЕСА_1 зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності від 04 липня 2012 року власником зазначеної квартири є ОСОБА_3 .
 
Щодо обставин придбання квартири АДРЕСА_2 зазначає, що квартира по 1/3 зареєстрована на ОСОБА_3 та їх спільних дітей.
 
        Не погодившись із первісним позовом, ОСОБА_3 подано зустрічний, який уточнювала в ході розгляду справи та остаточно просила:
1)   Визнати період спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 01 жовтня 2010 року (з дати наступної за датою офіційного розлучення ОСОБА_3 з громадянкою Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_7 ) до 14 березня 2014 року (дата, що передує укладенню шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15 березня 2014 року).
2)   Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
3)   Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 :
-       1/3 квартири АДРЕСА_2 ;
-       квартиру АДРЕСА_3 .
4)   Відступити від засад рівності часток подружжя у сторону зменшення частки ОСОБА_1 та, відповідно, збільшення частки ОСОБА_3 
5)   Поділити спільне сумісне майно подружжя в порядку поділу спільного майна подружжя наступним чином:
-       визнати за ОСОБА_3 70% спільного сумісного майна подружжя, що складає:
a)    23,1% від 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 ;
b)   70% квартири АДРЕСА_3 .
-       визнати за ОСОБА_1 30% спільного сумісного майна подружжя, що складає:
a)    9,9% від 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 ;
b)   30% квартири АДРЕСА_3 .
 
     Щодо вимог про період спільного проживання посилається на те, що нею не визнається такий між датами з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 01 жовтня 2010 року.
 
     В обґрунтування таких доводів посилається на те, що в період з 13 березня 2004 року та по 30 вересня 2010 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, укладений на території цієї країни та в подальшому розірваний компетентним судом цієї ж країни.
 
Вказує, що старша дочка ОСОБА_5 народилася в госпіталі, який знаходиться в Лондонському окрузі, при цьому в свідоцтві про народження інформація про батька відсутня, отримала її дівоче прізвище " ОСОБА_5 ". Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 початком спільного проживання визначає ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата народження дочки ОСОБА_5 ), але при цьому упускає період з моменту зачаття дитини.
 
Зазначає, що у актовому записі про народження молодшої дочки ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, також вказано прізвище " ОСОБА_6 ", а прізвище " ОСОБА_6 " отримала після укладення шлюбу між сторонами.
 
Вказує, що ОСОБА_1 з моменту народження дочки ОСОБА_5 проживав у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії та у Російській Федерації, де на теперішній час працює та проживає, у період з 2011 рок по 2014 рік проживав в Україні, але мав відрядження до Англії та Кувейту , а вона з моменту народження ОСОБА_5 проживає в Україні. У зв`язку із цим зазначає, що разові відпочинки ОСОБА_1 з дітьми не доводять обставин спільного проживання сторін у справі.
 
На твердження ОСОБА_3 зазначені обставини спростовують посилання ОСОБА_1 на те, що спільно сторони проживали з ІНФОРМАЦІЯ_1.
 
Щодо обставин придбання квартири АДРЕСА_1 зазначає, що 25 вересня 2006 року продала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_7 , а отримані кошти інвестувала у придбання квартири АДРЕСА_8 , остаточно розрахувавшись за неї у 2007 році.
 
Обставин придбання квартири АДРЕСА_2 не зазначає.
 
Щодо обставин придбання квартири АДРЕСА_3 зазначає, що ОСОБА_1 не надав доказів придбання цієї квартири за особисті кошти, а посилання на те, що кошти отримані від батька вважає неспроможними, оскільки він є пенсіонером. 
 
Ураховуючи, що спільні діти проживають із нею та перебувають на її утриманні, просить відступити від засад рівності часток.
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3   задоволено частково, вирішено:
Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 01 грудня 2010 року по 14 березня 2014 року .
Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 .
В задоволенні інших вимог позову ОСОБА_1 відмовити.
В задоволенні інших вимог зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.
 
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Лазоришиним Б.І. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким:
-       визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3  квартиру АДРЕСА_1 ;
-       визначити за ОСОБА_1  1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;
-       визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 .
 
            В задоволенні вимог ОСОБА_3 просить відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
 
            В апеляційній скарзі посилається на те, що квартири придбані сторонами в період між 2012-2014 років. В 2006 році ОСОБА_3 отримала лише право на придбання квартири АДРЕСА_1 , а власність набула тільки у 2012 році. У зв`язку із цим та з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 уважає квартиру спільною сумісною власністю. Звертає увагу, що від продажу своєї квартири  АДРЕСА_7 , ОСОБА_3 отримала 40000 грн., а вартість квартири АДРЕСА_8 становила 533000 грн. та останньою не надано доказів про походження цієї частини коштів.
 
            Щодо квартири АДРЕСА_3 зазначає, що така придбана за його особисті кошти, частина з яких отримана від продажу попередньої квартири (675620 грн. або 83000 доларів США), а інша частина  складається з частини коштів (50000 доларів США), що були розміщені на його банківському рахунку (120000 доларів США) та коштів, отриманих ним від трудової діяльності (30714,72 доларів США).
 
Висновок суду про відсутність доказів купівлі цієї квартири за кошти від продажу іншої вважає безпідставним, оскільки надані вичерпні докази (договір купівлі-продажу, відомості про банківський рахунок) і інших не може існувати.
 
Представник ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що матеріали справи містять докази на підтвердження походження коштів, за які була придбана квартира АДРЕСА_1 , та обставин, за яких квартира була придбана, судом надана належна оцінка цим доказам.
 
Щодо квартири АДРЕСА_3 зазначає, що належність її до спільного сумісного майна також підтверджена встановленими рішенням суду обставинами.
 
В судовому засіданні представник позивача адвокат Лазоришин Б.І. доводи апеляційної скарги підтримав із викладених в ній підстав.
 
Представник відповідача адвокат Власюк К.П. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
                        
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Статтею 60 СК України унормовано, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.
 
Майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка визначено статтею 57 СК України.
 
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
 
Установлено, що згідно даних рішення (постанови) Суду у сімейних справах у Віллесдені (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) ОСОБА_1 з 30 березня 2004 року (суд першої інстанції помилково зазначає 13 березня 2004 року) перебував у шлюбі з ОСОБА_7 . Цим рішенням суду шлюб розірваний 30 вересня 2010 року та постанова про його розірвання набрала статусу остаточної та безумовної 01 грудня 2010 року .
 
15 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві.
 
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний рішенням Дарницького районного суду міста Києві від 21 листопада 2018 року (суд першої інстанції помилково зазначає "грудня"). Рішення набрало законної сили 24 грудня 2018 року
 
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що періодом спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу є час з 01 грудня 2010 року по 14 березня 2014 року. Щодо квартири АДРЕСА_2 ,  суд вказав, що вимоги сторін в цій частині ґрунтуються на взаємному визнанні частини квартири спільною сумісною власністю. В частині вирішення позовних вимог щодо поділу цієї квартири, а також позовних вимог щодо витребування документів, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу  рішення суду не оскаржується,  відтак апеляційним судом не переглядається.
 
Щодо вимог в частині поділу квартири АДРЕСА_1 , судом установлено таке.
 
Згідно даних Договору купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2006 року  ОСОБА_3 продала квартиру АДРЕСА_7 , продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 40000 грн.
 
Відповідно до договору №1569-11/008Р-1-10 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 06 жовтня 2006 року, що укладений між ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Столиця" та ОСОБА_3 , сторона 1 зобов`язується закріпити (здійснити резервування) за стороною 2 об`єкту нерухомості, яким є окрема квартира в житловому будинку, який буде забудовано за адресою: АДРЕСА_15, кількість кімнат - 3, загальна площа - 108,28 кв.м, початок будівництва 12.12.2005, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 31.12.2007, а сторона 2 зобов`язується надати (пред`явити), у встановлений строк, до погашення пакет облігацій, емітованих ТОВ "Житло киянам", власником яких є сторона 2.
 
Відповідно до договору №вК-007-05/1008; 1569-11/008Р-1-10 купівлі-продажу облігацій ТОВ "Житло киян" від 06 жовтня 2006 укладеного між ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Столиця" (продавець) та ОСОБА_3 (покупець), продавець зобов`язується передати у власність покупця пакет облігацій, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити пакет облігацій, номінальна вартість однієї облігації - 530 грн. - коп., кількість облігацій: 1083, термін погашення облігацій з 31.12.2007, але не раніше здачі будинку в експлуатацію, до 31.12.2010; ціна однієї облігації за цим договором на день укладання даного договору складає суму коштів у національній валюті України гривні, що на день оплати має бути еквівалентно 130,90 доларів США за курсом Національного банку України на день сплати та змінюється в порядку п. 4.3 цього договору; сума цього договору (ціна пакет облігацій) на день укладання даного Договору складає суму коштів у національній валюті України гривні, що на день оплати має бути еквівалентна 141 764,70 дол. США за курсом Національного банку України та змінюється в поярку п. 4.3 цього договору; п. 4.3 - якщо оплата здійснена протягом 5-ти робочих днів з дня підписання даного договору, ціна однієї облігації та пакету облігацій зміні не підлягає, якщо згідно з графіком оплати (з 09.10.2006 по 13.10.2006 - 901 облігацій - 130.90 дол. США /1 шт; 11.09.2007 - 192 облігації - 142.84 дол. США /1 шт); сума коштів у гривнях, що має бути внесена покупцем на рахунок продавця для виконання своїх зобов`язань за цим договором щодо оплати пакету облігацій, в будь-якому разі не може бути меншою від суми, що складає 715 911 грн. 74 коп., всі розрахунки по даному договору здійснюються у національній валюті України гривні, за курсом Національного банку України, що діє на день здійснення платежу по цьому договору.
 
Відповідно до договору №вК-007-05/1008; 1569-11/008Р-1-10 купівлі-продажу облігацій ТОВ "Житло киян" від 06 жовтня 2006 укладеного між ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Столиця" (продавець) та ОСОБА_3 (покупець), продавець зобов`язується передати у власність покупця пакет облігацій, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити пакет облігацій, номінальна вартість однієї облігації - 530 грн. - коп., кількість облігацій: 1083, термін погашення облігацій з 31.12.2007, але не раніше здачі будинку в експлуатацію, до 31.12.2010; ціна однієї облігації за цим договором на день укладання даного договору складає суму коштів у національній валюті України гривні, що на день оплати має бути еквівалентно 130,90 доларів США за курсом Національного банку України на день сплати та змінюється в порядку п. 4.3 цього договору; сума цього договору (ціна пакет облігацій) на день укладання даного Договору складає суму коштів у національній валюті України гривні, що на день оплати має бути еквівалентна 141 764,70 дол. США за курсом Національного банку України та змінюється в поярку п. 4.3 цього договору; п. 4.3 - якщо оплата здійснена протягом 5-ти робочих днів з дня підписання даного договору, ціна однієї облігації та пакету облігацій зміні не підлягає, якщо згідно з графіком оплати (з 09.10.2006 по 13.10.2006 - 901 облігацій - 130.90 дол. США /1 шт; 11.09.2007 - 192 облігації - 142.84 дол. США /1 шт); сума коштів у гривнях, що має бути внесена покупцем на рахунок продавця для виконання своїх зобов`язань за цим договором щодо оплати пакету облігацій, в будь-якому разі не може бути меншою від суми, що складає 715 911 грн. 74 коп., всі розрахунки по даному договору здійснюються у національній валюті України гривні, за курсом Національного банку України, що діє на день здійснення платежу по цьому договору.
 
Відповідно до довідки №925 від 01 листопада 2006 ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Столиця", ОСОБА_3 відповідно до умов договору купівлі-продажу облігацій від 06 жовтня 2006 року № вК-007-05/1008; 1569-11/008Р-1-10, станом на 01 листопада 2006 року оплатила 981 облігацію серії "D" ТОВ "Житло киянам".
 
Відповідно до акта приймання-передачі цінних паперів по договору №вК-007-05/1008; 1569-11/008Р-1-10 купівлі-продажу облігацій ТОВ "Житло Киянам" від 06 жовтня 2006 та закриття договору, ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ "Фінансист" (повірений) та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Столиця" (продавець) склали та підписали цей акт 28 квітня 2007 в підтвердження того, що на виконання умов договору продавець передав, а покупець прийняв наступні цінні папери українських емітентів на загальну вартість 573990 грн. кількість 1083 шт., передача цінних паперів здійснена 12 лютого 2007, шляхом переказу відповідної кількості облігацій з рахунку цінних паперах продавця № НОМЕР_2 у зберігача - ТОВ "ФК "Ініціатива", на рахунок в цінних паперах покупця № НОМЕР_3 у зберігача - ТОВ "ФК "Ініціатива", передачею облігацій за цим Актом продавець повністю в сумі, що в національній валюті України - 715 911 грн. 74 коп., виконав власні зобов`язання перед покупцем за договором, на момент складання цього акта вартість цінних паперів покупцем продавцю оплачена у відповідності з умовами договору.
 
Відповідно до даних Звіту про незалежну оцінку вартості квартири вартість квартири за адресою: АДРЕСА_10 станом на 15 січня 2019 складає 3 780 000 грн. 00 коп., загальна площа становить 108,28 кв.м .
 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності у розмірі частки 1/1 - ОСОБА_8 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 19.07.2012, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності від 03.07.2012.
 
Встановивши, що уклавши договір про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 06 жовтня 2006 року та договір купівлі-продажу облігацій від 06 жовтня 2006 року, ОСОБА_3 в період поза спільним проживанням із ОСОБА_1 набула майнових прав на квартиру, на підставі чого у зв`язку із виконанням договорів в подальшому стала її власником, суд першої інстанції дійшов висновкупро набуття цього майна за особисті кошти ОСОБА_3 та визнання особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки установлено набуття цієї квартири у власність ОСОБА_3 внаслідок інвестування особистих коштів протягом періоду перебування ОСОБА_1 в іншому зареєстрованому шлюбі. Доказів на спростовування наведених обставин скаржником не надано та матеріали справи не містять доказів на підтвердження вкладення у придбання цієї квартири спільних коштів сторін.
 
Посилання скаржника на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 суд уважає неприйнятними, оскільки обставини цих справ не є подібними.
 
В частині вирішення спору щодо квартири АДРЕСА_3 судом установлено наступне.
 
31 січня 2013 року між ПАТ АКБ "Аркада" (банк) та ОСОБА_1 (довіритель) укладений договір №65540 про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до якого довіритель, на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва "Молодіжний квартал" дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передає кошти банку в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій банку в управління цими коштами, а банк приймає кошти в управління, зараховує кошти на рахунок ФФБ з подальшим використанням коштів ФФБ у порядку визначеному Правилами ФФБ та цим договором.
 
22 лютого 2013 року між ПАТ АКБ "Аркада" (банк) та ОСОБА_1 (довіритель) укладений договір №65540 про уступку майнових прав, відповідно до якого банк уступає довірителю, а довіритель приймає від банку майнові права на об`єкт інвестування закріплений за довірителем на підставі договору про участь у ФФБ - квартиру, район забудови (будівельна адреса) - АДРЕСА_11 , кількість кімнат - 3, загальна площа 149,40 кв.м, вартість об`єкта інвестування на дату укладання договору - 1 200 284 грн. 08 коп. 
 
Відповідно до квитанції №23 від 22 лютого 2013 ОСОБА_1 сплатив 723554,08 грн. та відповідно до квитанції №4 від 31 січня 2013 року ОСОБА_1 сплатив 499977,09 грн., призначення платежу: внесення коштів за договором 65540 від 31.01.2013 про участь у ФФБ на ім`я ОСОБА_1 за рахунок особистих коштів ОСОБА_1 .
 
Відповідно до акта прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 07 березня 2013 року, ТОВ "Фірма "Девелопер" (забудовник) та ОСОБА_1 (довіритель), склали даний акт про те, що на підставі Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №65540 від 31.01.2013, забудовник передав, а довіритель прийняв об`єкт інвестування за адресою: АДРЕСА_12 , кількість кімнат - 3, поверх - 11, загальна площа - 149,40 кв.м, житлова площа - 82,00 кв.м.
 
Право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_13 , загальною площею - 149,4 кв.м, житловою площею - 82 кв.м, зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
 
Установлено також, що 22 грудня 2012 року ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець) уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець ОСОБА_1 передає у власність, а покупець ОСОБА_9 приймає у власність та зобов`язується сплатити обговорену грошову суму (п. 2.1 розділ II - 675620 грн. 00 коп., що еквівалентно 83 000,00 дол. США), за належну продавцю на підставі свідоцтва про право власності від 22.04.2004, квартиру АДРЕСА_4 (п. 1.1 розділ I). 
 
Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 22 грудня 2012 року, ОСОБА_3 стверджує, що проживає однією сім`єю та веде спільне господарство з ОСОБА_1 , та вказала, що їй відомо про те, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_14 ,  продає належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_14 , будь-яких претензій щодо майна вона не має та не заперечує проти його продажу, цивільно-правові договори укладаються ОСОБА_1 на умовах, які вони попередньо обговорили та вважають вигідними для їхньої сім`ї.
 
26 грудня 2012 року між ПАТ "ОТП банк" та ОСОБА_1 укладено договір №005/12410/12 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній валюті та національній валюті для фізичних осіб, та договір №005/12411/12 про ощадний банківський вклад з щомісячною сплатою процентів, відповідно до якого банк прийняв вклад клієнта безготівково-шляхом списання (договірне списання) з поточного рахунку відкритого в банку в сумі 120000 дол. США та зарахував на вкладний рахунок, дата внесення вкладу 26 грудня 2012 року, відповідно до квитанції сума 120000 дол. США еквівалент у гривнях - 959160 грн.
 
23 січня 2013 року  ОСОБА_1 звернувся до АТ "ОТП Банк" із заявою про видачу готівки №29 на суму 50000 дол. США, еквівалент у гривнях 399650 грн., а 08 лютого 2013 року із заявою про видачу готівки №26 на суму 70000 дол. США, що еквівалент у гривнях - 559510 грн., які йому були виплачені.
 
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції помилково не прийнято до уваги той факт, що  квартира АДРЕСА_3 придбана за кошти, частина з яких отримана від продажу попередньої квартири (675620 грн. або 83000 доларів США), що належала скаржнику на праві особистої приватної власності. Тобто у придбання цієї квартири були вкладено грошові кошти, які слід уважати особистою власністю ОСОБА_1 .
 
Висновок суду про те, що ОСОБА_1 не доведено, що квартира була придбана саме за кошти від продажу іншої квартири, яка була його особистою власністю, є помилковими, оскільки вказаний факт підтверджено вказаними вище доказами, які свідчать про послідовність дій щодо відчуження власної нерухомості і вчинення подальших фінансових видатків, та ці обставини  ОСОБА_3 не спростовано.
 
Разом з тим, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про використання для придбання квартири особистих коштів, які перебували на банківському рахунку, оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів про те, що банківський вклад від 26 грудня 2012 року  на суму 120000 доларів США повністю складається з особистих коштів ОСОБА_1 (за виключенням суми 83000 доларів США, отриманої від продажу власної квартири), ураховуючи ту обставину, що цей банківський вклад зроблено в період спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
 
За встановлених обставин убачається, що вартість квартири (об`єкту інвестування) АДРЕСА_3 станом на 22 лютого 2013 року визначено в розмірі 1 200 284,08 грн. 
 
Відповідно до даних вказаних вище квитанцій від 31 січня 2013 року та від 22 лютого 2013 року ОСОБА_1 сплачено 1223531,17 грн.
 
Документально підтверджено про наявність у ОСОБА_1 доходу від продажу 22 грудня 2012 року квартири за ціною 675620 грн., ці грошові кошти уважаються особистою власністю та сума 675620 грн. становить 56,29% від 1 200 284,08 грн.
 
Отже залишок становить 524664,08 грн. та презумується, що зазначена сума є спільними коштами подружжя (по 262332,04 грн. кожного з подружжя), доказів на спростування наведеного скаржником не надано.
 
З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку про те, що з урахуванням джерел набуття коштів на придбання квартири та їх правової природи, частки у квартирі АДРЕСА_3 мають бути розподілені таким чином:
за ОСОБА_1 78/100 (що відповідає сумі коштів 675620 грн. + 262332,04 грн.)
за ОСОБА_3 22/100 (що відповідає 262332, 04 грн.). 
 
Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог щодо квартири АДРЕСА_3 з ухваленням нового рішення в цій частині про визнання в порядку поділу майна подружжя права власності за ОСОБА_1 на 78/100 частин квартири АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 на 22/100 частин квартири АДРЕСА_3 .
 
В іншій оскарженій  частині рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального  і процесуального права, та підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не убачається.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Лазоришиним Богданом Івановичем , задовольнити частково.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року в частині вирішення вимог щодо квартири  АДРЕСА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.
 
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на 78/100 частин квартири АДРЕСА_3 .
 
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_3 на 22/100 частин квартири АДРЕСА_3 .
 
В іншій оскарженій  частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 18 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

В.В. Соколова