01.03.21
22-ц/812/291/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 479/671/20
Провадження № 22-ц/812/291/21
Постанова
іменем України

01 березня 2021 року                         м. Миколаїв                 Справа № 479/671/20
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Горенко Ю.В.,
за участі представника відповідача - Дорова А.О.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Доровим Андрієм Олексійовичем, на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Репушевської О.В., у приміщенні цього суду в смт. Криве Озеро о 10 год. 27 хв., повний текст якого складено 04 грудня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, 
встановив:

13 липня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовувала наступним.
Вона є повнолітньою дитиною ОСОБА_1 . На даний час вона навчається на денній формі навчання в Одеській національній академії зв`язку ім. О.С. Попова за спеціальністю інженерія програмного забезпечення на платній основі. Перебуває на повному утриманні своєї матері, яка оплачує навчання, проживання в гуртожитку, харчування, придбання інвентарю, підручників та інше.
Відповідач, який є її батьком, проживає окремо, та не приймає участі у фінансуванні її подальшої освіти.
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 4 000 грн., щомісячно до закінчення навчання, починаючи з дня подачі позову.
У відзиві на позов представник відповідача позов визнав частково та просив визначити розмір аліментів у сумі 1000 грн., посилаючись на незадовільний матеріальний стан відповідача, наявність у нього витрат на утримання іншої родини та утримання батьків. 
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 13 липня 2020 року до закінчення дитиною навчання або досягнення 23 років, в залежності від того яка подія настане раніше. 
Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з відповідача в дохід держави 840 грн. 80 коп. судового збору та на користь позивачки 600 грн. судових витрат на оплату професійної правничої допомоги. 
Рішення мотивоване тим, що донька відповідача потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням на денному відділенні, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у вказаному судом розмірі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1 000 грн. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що він мав заборгованість понад 50 000 грн. по сплаті аліментів на позивача, що були стягнуті за попереднім рішенням суду, які він в липні сплатив та зараз перебуває в скрутному матеріальному становищі. Зазначав, що судом не враховано його матеріальний стан, а саме те, що він не працює, проживає без реєстрації шлюбу з громадянкою ОСОБА_3 , яка має від попереднього шлюбу сина, який проживає разом з ними та навчається на платній основі в Білоцерковському національному аграрному університеті. ОСОБА_1 за власні кошти разом з дружиною утримує родину. Також зазначав, що він матеріально допомагає своїм батькам пенсійного віку. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалася.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до положень частини третьої статті 12,частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, батьками позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .
На підставі виконавчого листа № 2-1863, виданого Первомайським міським судом Миколаївської області 30 жовтня 2002 року, ОСОБА_1 сплачував на утримання позивача з 16 жовтня 2002 року, щомісячно, аліменти у розмірі ј частини доходів.
23 липня 2020 року виконавче провадження щодо стягнення аліментів закінчено. Аліменти стягнуто у повному обсязі.
Згідно довідки №11-33/172 від 30 червня 2020 року ОСОБА_2 є студенткою першого курсу Одеської національної академії зв`язку ім. О.С. Попова. 
Наказом №-1-08-263 від 07 серпня 2019 року вона зарахована 01 вересня 2019 року на 1-й курс освітнього ступеню «Бакалавр» денної форми навчання за спеціальністю 121. Інженерія програмного забезпечення, за рахунок коштів фізичних осіб. Термін закінчення навчання 30 червня 2023 року.
       Пунктом 1.2 додаткової угоди №ІКПІ/ДУ-20-27 від 14 січня 2020 року про зміну Договору про надання освітніх послуг №ПІЕ-039 від 07 серпня 2019 року, укладеного між Одеською Національною академією зв`язку ім. О.С. Попова та ОСОБА_2 визначено, що загальна вартість освітньої послуги (навчання) позивача становить 78 756 грн. 
Згідно з договором №3 від 27 серпня 2019 року на проживання в гуртожитку плата за строкове користування житловим приміщення в гуртожитку у період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2020 року в місяць становить 534 грн. 
Згідно з відомостями трудової книжки, 05 жовтня 2018 року відповідача звільнено з посади прибиральника за п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.
Відповідач згідно з довідкою про склад сім`ї від 22 липня 2020 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 має непрацездатних батьків 1955 року народження та 1958 року народження.
Встановивши, що донька відповідача ОСОБА_2 навчається у Одеській національній академії зв`язку ім. О.С. Попова у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 , хоча на час вирішення справи тимчасово не працює, але є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 3 000 грн. його щомісячних доходів.
Районним судом у повній мірі враховано матеріальне становище обох сторін по справі, наявність у відповідача непрацездатних батьків.
Досліджені судом докази свідчать про те, що відсутні категоричні підстави щодо неможливості надання відповідачем утримання доньки у визначеному судом розмірі. До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу відповідач зазначав, що ним в повному обсязі у липні 2020 року погашена заборгованість понад 50 000 грн. по сплаті аліментів на утримання позивача, що свідчить про його матеріальну можливість надалі, на період навчання, надавати матеріальне забезпечення донці. Доводи про те, що відповідач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та її сином від попереднього шлюбу, який навчається на контрактній основі на денній формі навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті та потребує матеріальної допомоги не заслуговують на увагу, оскільки не встановлено обов`язку відповідача, як батька, щодо утримання сина ОСОБА_3 , а також недоведене їхніх доходів.
За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки його висновки щодо наявності підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2 є правильними.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
       За таких обставин, відповідно до статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Доровим Андрієм Олексійовичем залишити без задоволення, а рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий                                                        Н.В. Самчишина
Судді:                                                                П.П. Лисенко
Т.В. Серебрякова 

Повний текст постанови складено 01 березня 2021 року.