КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 753/4174/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3230/2021	Головуючий у суді першої інстанції - Петренко Н.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
03 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                         Оніщук М.І.,
судді                                              Шебуєва В.А., Мельник Я.С.,
секретар                                        Ющенко Я.М.,
за участю:
представника позивача              ОСОБА_2,                      
представника відповідача         Лукомського П.В.,             
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" про стягнення неустойки за порушення умов договору та відшкодування моральної шкоди,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія", згідно з яким просила: стягнути з відповідача на її користь суму неустойки/штрафні санкції у зв`язку з порушенням умов Договору № 9-14-127 про купівлю-продаж майнових прав на квартиру, що становлять 215 824 грн. 14 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп. та судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 16.02.2015 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "Українська будівельна компанія" було укладено Договір № 9-14-127 про купівлю-продаж майнових прав на квартиру, за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу у власність майнове право на квартиру АДРЕСА_1 , і позначений на схемі генерального плану за № 9-А, а позивач зобов'язався сплатити відповідачу ціну майнового права згідно з умовами Договору та прийняти майнове право.
Згідно з п. 2.1 Договору ціна продажу майнового права складає 535 380 грн. 00 коп., включаючи ПДВ у розмірі 89 230 грн. 00 коп.
При цьому, у відповідності до п. 1.7 Договору термін прийняття будинку в експлуатацію - 28.12.2016 року.
Разом з тим, позивач вказував, що незважаючи на виконання ним своїх зобов`язань за Договором в частині сплати відповідачу ціни майнового права у повному обсязі, останній своїх зобов`язань не виконав та станом на дату звернення до суду з позовом об`єкт будівництва не здав.
За вказаних обставин, а також посилаючись на положення п. 4.6 Договору та положення ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ЗАТ "Українська будівельна компанія" на користь ОСОБА_1 неустойку у зв'язку з порушенням умов договору № 9-14-127 про купівлі-продажу майнових прав на квартиру у розмірі 215 824 грн. 14 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп., а всього 223 824 грн. 14 коп. Стягнуто з ЗАТ "Українська будівельна компанія" на користь ОСОБА_1 (а.с. 83, 84).
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справ, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Так, в обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції його доводів щодо відсутності вини товариства у неприйнятті будинку в експлуатацію та зобов'язанні збудувати будівлю, неправильного розрахунку пені, проведеного позивачем, а також щодо необхідності зменшення розміру пені (а.с. 87-90).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.06.2020 року апеляційну скаргу залишено без руху (а.с. 101-103).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.06.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 110, 111).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.06.2020 року справу призначено до розгляду (а.с. 113, 114).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.12.2020 року цивільну справу повернуто до Святошинського районного суду м. Києва для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення (а.с. 153-156).
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року вирішено зазначити у резолютивній частині рішення про відмову у задоволенні позовної вимог ОСОБА_1 до ЗАТ "Українська будівельна компанія" в частині стягнення спричиненої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити. 
Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
            Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2015 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "Українська будівельна компанія" було укладено Договір № 9-14-127 про купівлю-продаж майнових прав на квартиру, згідно з яким відповідач зобов`язався передати позивачу у власність майнове право на квартиру АДРЕСА_1 , і позначений на схемі генерального плану за № 9, а позивач зобов'язався сплатити відповідачу ціну майнового права згідно з умовами Договору та прийняти майное право.
            У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 Договору ціна продажу майнового права складає 535 380,00 грн., включаючи ПДВ у розмірі 89 230,00 грн. Дата здійснення платежу не пізніше 17.02.2015 року.
            При цьому, як передбачено п.п. 1.5, 1.6 та 1.7 Договору після сплати позивачем ціни продажу майнового права відповідач зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів передати позивачу за актом-прийому передачі майнове право. Після прийняття будинку в експлуатацію, його технічної інвентаризації та за умови сплати позивачем ціни продажу майнового права відповідач зобов'язаний позивачу квартиру за актом прийому-передачі, а також технічний паспорт на квартиру. Термін прийняття будинку в експлуатацію - 28.12.2016 року.
Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору 16.02.2015 року позивач сплатив відповідачу ціну продажу майнового права у сумі 535 380,00 грн., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія квитанція №130876 від 16.02.2015 року.
Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували як виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо термінів прийняття будинку в експлуатацію у встановлений договором строк, так і підписання акту приймання-передачі квартири між сторонами, матеріали справи не містять.
Доводи апелянта щодо відсутності вини товариства у неприйнятті будинку в експлуатацію через затримку Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР процесу пролонгації договору оренди земельної ділянки колегія суддів вважає безпідставними та необгрнутованими, адже на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу.
При цьому, посилання апелянта на те, що обставини, які свідчать про неможливість виконання ним своїх зобов'язань з незалежних від нього причин, підтверджуються листами Департаменту за вих. № 28/17-2017 від 05.09.2017 року, вих. № 29/17-2017 від 05.09.2017 року та вих. № 31/17-2017 від 18.09.2017 року, колегія суддів відхиляє, адже вказані листи відсутні у матеріалах справи, що, як наслідок, унеможливлює суд апеляційної інстанції перевірити наявну у них інформацію.
У свою чергу, згідно зі ст.ст. 526, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
У відповідності до ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
При цьому, як передбачено п. 4.6 Договору, у разі порушення відповідачем зобов`язань згідно з п. 1.7 Договору щодо строків введення будинку в експлуатацію більше ніж на один рік, а саме після 28.12.2017 року, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від загальної суми, оплаченої позивачем згідно з договором.
Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача, приходить до висновку, що суд першої інстанції цілком правомірно та обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача пеню за прострочення виконання своїх зобов'язань за договором у період з 29.12.2017 року по 01.03.2019 року у сумі 215 824 грн. 14 коп.
Твердження відповідача про неврахування судом першої інстанції його доводів щодо неправильного розрахунку неустойки через невизначеність у Договорі конкретного періоду дії ставки НБУ, який має застосовуватися для такого розрахунку, колегія суддів відхиляє, оскільки змінність розміру облікової ставки НБУ є загальновідомою обставиною, яка не потребує окремого обумовлення у договорі.
Також, безпідставними є посилання апелянта на наявність правових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру неустойки, адже, враховуючи те, що як встановлено у судовому засіданні, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором позивач не отримав проінвестоване ним житло, не може користуватися ним, а розмір штрафних санкцій не перевищує розміру порушеного зобов'язання, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача суму неустойки у повному розмірі.
Більш того, слід зауважити, що у відповідності до положень ст. 551 ЦК України зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду і суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення.
При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська будівельна компанія"  - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" про стягнення неустойки за порушення умов договору та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 04 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                    М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                               В.А. Шебуєва
 
                                                                                                          Я.С. Мельник