П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8243/20	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року;
-          зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року, враховуючи базовий місяць -   01.01.2008 року, тобто місяць підвищення посадового окладу

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що при проходження військової служби в період із 01.01.2016 року по 13.09.2017 року Військова частина НОМЕР_1 (далі  - ВЧ НОМЕР_1 ) протиправно не нараховувала  йому  індексацію  грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
На думку позивача, невиплата індексації грошового забезпечення порушує його право на забезпечення достатнього життєвого рівня в умовах зростання цін.
Пояснюючи необхідність застосування базового місяця – січень 2008 року для обчислення індексації грошового забезпечення за спірний період, позивач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.01.2008 року та якою, до спірного періоду, було востаннє підвищено посадові оклади військовослужбовцям.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1  щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року та зобов`язав нарахувати її та виплатити, за оскаржуваний період, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2016 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність ненараховуючи та невиплачуваючи позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року, яка виразилася у невиконанні обов`язку, встановленого Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відмовляючи позивачу у застосуванні, при проведенні індексації, за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року, базового місяця – січень 2008 року, суд першої виходив з такого.
Так, суд зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року №77 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 і від 9 грудня 2015 р. №1013.
Зокрема, в абзаці другому пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078, цифри "101" замінено цифрами "103".
Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №77, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 р., крім пункту 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 і від 17 липня 2003 р. №1078, який застосовується з 1 січня 2016 року.
У грудні 2015 року Кабінет Міністрів України, з метою припинення в подальшому виплат сум індексації заробітної плати в розмірах, що склалися станом на грудень 2015 року, і відновлення індексації доходів з 1 січня 2016 року, але за умови - після перевищення індексу споживчих цін над порогом індексації у розмірі 103 %, прийняв постанову «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013, зобов`язавши всіх роботодавців здійснити в грудні місяці упорядкування структури заробітної плати своїх працівників шляхом підвищення всіх складових заробітної плати для того, щоб сума цього підвищення перевищила суму індексації, яка склалась у цьому місяці.
Таким чином, як вважав суд, з 1 січня 2016 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати працівників було запроваджене знову, але за дещо зміненими правилами. На переконання суду таке нормативне регулювання спірних правовідносин свідчить про те, що місяцем підвищення тарифних ставок (окладів) є січень 2016 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції, в частині застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2016 року, таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, в наведеній частині, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник указав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року є січень 2016 року.
Так, апелянт вважає, що місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, у розумінні Порядку №1078, за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року є січень 2008 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №1294), яка набрала чинності з 01.01.2008 року та якою було підвищено посадові оклади військовослужбовцям.

Скаржник вважає помилковою позицію суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин  постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі – Постанова №1013), оскільки дана постанова не розповсюджувалась на підвищення окладів військовослужбовців. Як пояснює скаржник, цією постановою були підвищенні оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери, окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Для військовослужбовців продовжували діяти тарифні ставки та оклади, які були встановлені Постановою №1294 та яка втратила чинність 01.03.2018 року.

Відповідач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не погоджується з її доводами та просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
При цьому, відповідач у відзиві не пояснює, в чому полягає неправильність доводів апеляційної скарги. Зміст відзиву стосується лише правомірності дій ВЧ НОМЕР_1 щодо непроведення індексації грошового забезпечення.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є ветераном війни – учасником бойових дій.
З 17.01.2015 року по 18.03.2015 року безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (довідка ВЧ НОМЕР_1 від 04.05.2017 № 418).
З 01.01.2016 року по 13.09.2017 року позивач  проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Наказом від 05.09.2017 року № 8-РС командира ВЧ НОМЕР_1 , головного старшину старшого інструктора групи спеціального призначення ОСОБА_1 , звільнено в запас Збройних сил України.
З 13.09.2017 року позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 (витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.09.2017 року №122).
У період служби та станом на день прийняття наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу з ним не проведено розрахунок щодо виплати заборгованості з індексації грошового забезпечення.

15.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 про виплату індексації за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року.
Листом за № 421 від 30 березня 2020 року ВЧ НОМЕР_1 підтвердила факт невиплати позивачу індексації у період проходження ним служби та повідомила про відсутність правових підстав для виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року. При цьому, мотиви відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, окрім цитування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вказаний лист не містить.

Також до вказаної відповіді долучено розрахунок заборгованості з індексації за вказаний період, із застосуванням базового місяця – січень 2016 року.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, враховуючи, що апеляційна скарга позивача стосується лише  судового рішення, в частині відмови в задоволенні вимог про встановлення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення - січень 2008 р.,  колегія суддів досліджує та надає правову оцінку саме цим обставинам.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. 
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до п.5 Порядку №1078 (проведення індексації грошових доходів населення) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до Постанови №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до п.13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року, тобто датою, з якою апелянт пов`язує встановлення базового місяця індексації.
Вказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року.
Проаналізувавши Постанову №1294 в період її дії з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року, колегія суддів вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців, що дає підстави вважати, що базовий місяць для проведення індексації за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року, є – січень 2008 року.
Згідно з п.5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Таким чином місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованою позицію суду першої інстанції, що за положеннями Постанови №1013 слід вважати базовим місяцем для проведення індексації - січень 2016 року та погоджується з позицією апелянта, що базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року, є січень 2008 року, відповідно до Постанови №1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 року та якою було востаннє підвищено посадові оклади військовослужбовцям.

Також колегія суддів уважає за потрібне звернути увагу на відзив на апеляційну скаргу, поданий Військовою частиною НОМЕР_1 .
Так, у відзиві відповідач не пояснює в чому полягає неправильність доводів апеляційної скарги. Зміст відзиву стосується правомірності дій ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення позивачу індексації грошового забезпечення.
Проте, колегія суддів зауважує, що відзив на апеляційну скаргу не припускає можливості учаснику справи висловлювати доводи щодо неправосудності судового рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, в частині встановлення, при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача, базового місяця січень 2016 року та ухвалення в цій частині нового рішення про обов`язок ВЧ НОМЕР_1 при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача застосувати базовий місяць – січень 2008 року.

Підставами для часткового скасування судового рішення, відповідно до ст. 317 КАС України, суд вважає неправильне застосування норм матеріального права, зумовлене неправильним тлумаченням законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Враховуючи, що позивач, у зв`язку з розглядом даної справи, не поніс судові витрати, підстав для їх розподілу, відповідно до статті 139 КАС України – немає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення у справі, яка була розглянута за правилами спрощеного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308,  311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2016 року – скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
Абзац третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року викласти в наступній редакції.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року, включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року виключити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                     суддя                                                            Л. В. Стас

                     суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 18.02.2021 року.