Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/120/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Замша О. В. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чарівне, Бобринецікого району, Кіровоградської області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН. НОМЕР_1 ,
визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн., 
за участю: 
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2021 року ОСОБА_1  визнаний винуватим у тому, що він 31.01.2021 року о 19 год. 45 хв. на автодорозі Бобринець-Витязівка 5 км., в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2 . Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у передбаченому законом порядку за допомогою алкотестера Драгер, результат тесту 1.16 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він не визнає, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не вчиняв.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2021 року вказано, що нібито, він ОСОБА_1 31.01.2021 року о 19.год. 45 хв. На автодорозі Бобринець-Витязівка 5 км. в станні алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом ВАЗ-21063, номерний знак НОМЕР_2 , згідно огляду на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у передбаченому законом порядку за допомогою алкотестера Драгер, результат тесту 1.16%. Чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проте, апелянт зазначає, що він 31.01.2021 року не керував транспортним засобом ВАЗ-21063, номерний знак НОМЕР_2 , так в цей день вживав алкоголь, але за кермом вказаного автомобіля він не був. В той день він їхав разом зі своїм братом ОСОБА_2 , який і був за кермом даного транспортного засобу. Під час руху закінчився бензин на трасі за 5 км. від м. Бобринець, а тому вони зупинилися. ОСОБА_3 пішов в сторону м. Бобринець разом з каністрою щоб взяти бензин, а він сам зупинив поліцейську машину, щоб їм допомогли, а саме надали бензин. Поліцейська машина зупинилася з неї вийшли поліцейські та почали казати що він керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонували продути алкотестер Драгер. На вказану пропозицію він надав свою згоду, так як не заперечує те, що дійсно вживав алкоголь в той день, але за кермом автомобіля не був.
В судовому засіданні, районного суду він розгубився, так як є людиною юридично не обізнаною, та суддя запитала «Чи знає він, що вживати алкоголь це погано», він відповів, що - знає, що це погано. І більше нічого не казав.
Коли, отримав копію постанову суду, то в ній було вказано, що, він вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав, але це не так, оскільки свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він не визнає, за кермом автомобіля він не був, так як за кермом був його брат. 
Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні відеозаписи з відеореєстратора автомобіля поліції моменту зупинення автомобіля щодо керування ним автомобілем, а також з боді-камери працівника поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 240045 від 31.01.2021 року відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про те, що дані відеозаписи або відсутні, або містять дані, які спростовують обставини, зазначені в протоколі. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено, яким саме транспортним засобом він керував.
Виходячи з наведеного апелянт вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Тобто, відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону суддею районного суду дотримані.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає в разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
В ході досудової перевірки та складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, та вимог ст.266 КУпАП – працівниками поліції допущено не було.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР № 240045 від 31.01.2021, водій ОСОБА_1 о 19 год. 45 хв. На автодорозі Бобринець – Витязівка 5 км., керував автомобілем ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Після продуття приладу результат 1.16‰, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Зі змісту апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 , які він надав апеляційному суду убачається, що останній свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом.
Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №240045 від 31.01.2021 року, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;
-поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких убачається те, що 31.01.2021 року в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», результат якого склав 1.16‰;
-роздруківкою алкотестера «Драгер», відповідно до якого, результат тестування ОСОБА_1 склав 1,16 .
Виходячи з аналізу доказів у справі апеляційний суд вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим.
Таким чином, порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого районним судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.
Доводи ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував його брат та про те, що у транспортному засобі закінчилося пальне не підтверджено належними доказами, а тому є необґрунтованими та безпідставними.
Окрім того, ОСОБА_1 не виклав вказане у протоколі при його складанні працівниками поліції. Разом з цим, він також і не заперечував того факту, що у цей день вживав алкогольні напої, про що також зазначив і в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є надуманими.
Апеляційні доводи  ОСОБА_1  про те, що він не керував транспортним засобом апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються доказами у справі наведеними вище, а тому вважає, що вони надані з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При призначенні адміністративного стягнення, судом першої інстанції було в повній мірі дотримано вимоги ст. 33 КУпАП та призначено справедливе стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке за своєю суттю та розміром в повному обсязі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 та запобіганню в подальшому вчинення ним адміністративних правопорушень.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2021 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Л.Я. Ткаченко