УХВАЛА

21 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/6095/20-а
адміністративне провадження № К/9901/111/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів Єресько Л.О., Мартинюк Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року
у справі №200/6095/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправними дій відповідача щодо не надання довідки про нараховану та виплачену компенсацію вартості за неотримане речове майно за період служби з 20 липня 2009 року по 27 листопада 2018 року, окремо за кожний рік служби, не нарахування та не виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби з 20 липня 2009 року по 01 березня 2016 станом на день звільнення з військової служби 27 листопада 2018 року; зобов`язання відповідача надати йому довідку про нараховану та виплачену грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період служби з 20 липня 2009 року по 27 листопада 2018 року, окремо за кожний рік служби; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період служби з 20 липня 2009 року по 01 березня 2016 року станом на день звільнення з військової служби 27 листопада 2018 року; стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з середньоденного грошового забезпечення, починаючи з 27 листопада 2018 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у задоволені позову відмовлено у повному обсязі
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях на користь ОСОБА_1 заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
У цій частині прийнято нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправними дії Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні 2000 грн (дві тисячі грн).
У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції відповідачем подано касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Спір у справі №200/6095/20-а виник щодо невиплати відповідачем грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби.
Виключень щодо посади або звання позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» не установлено.
Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції, виходячи з наведених положень норм КАС України, відніс таку справу до категорії справ незначної складності та розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становлення значного суспільного інтересу чи виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Викладене також не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною 4 статті 257 згаданого Кодексу.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі №200/6095/20-а.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
Л.О. Єресько
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду