ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 березня 2021 року	 	Справа № 916/1615/20	
м.Одеса
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: М.А. Мишкіної 
суддів:  О.Ю. Аленіна, К.В. Богатиря
секретар судового засідання      Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:
від  ТОВ «Агрофірма «Дністровська»  - не з`явився;
від ФГ «Джондір-Б»  - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні   апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська»  
на ухвалу  Господарського суду Одеської області від  23 вересня 2020 року про  залишення без розгляду зустрічного позову     
у справі №916/1615/20 
за первісним  позовом   Фермерського господарства «Джондір-Б»  
до   Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська» 
про стягнення заборгованості за Договором позики (поворотної фінансової допомоги) від 25.01.2018р. №1 у розмірі 3600000грн.
та 
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська» 
до   Фермерського господарства «Джондір-Б»  
про визнання недійсним Договору позики (поворотної фінансової допомоги) від 25.01.2018р. №1 

суддя суду першої інстанції:  Ю.А.Шаратов
час і місце постановлення  ухвали: 23.09.2020р., 15.44год.  м.Одеса, Господарський суд Одеської  області, зала судових  засідань №2   
повна ухвала складена 25.09.2020р.    

Учасники справи чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.  
В судовому засіданні 01.03.2021р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України підписано вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

05.06.2020р.    Фермерське господарство «Джондір-Б»  (надалі- позивач, ФГ «Джондір-Б») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства  з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська»   (надалі – відповідач, ТОВ «ФК «Агрофірма Дністровська», Товариство),  в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість  за Договором позики (поворотної фінансової допомоги) від 25.01.2018р. № 1 у розмірі 3600000грн.          В обґрунтування позовних вимог позивач з посиланням на норми ст.ст.627, 526, 525, 610, 1046, 1049, 5530, 612 ЦК України,  ст.179 ГК України зазначає про неналежне виконання відповідачем умов Договору позики (поворотної фінансової допомоги) від 25.01.2018р. №1 щодо повернення грошових коштів. Позивач на виконання умов цього договору передав відповідачу 4350000грн., проте відповідач повернув йому лише 750000грн.; відповідно до умов в 4.1 та 5.1 Договору від 25.01.2018р. остання частина суми позики повинна бути повернутою до 10.05.2019р.
            05.08.2020р. ТОВ «Агрофірма Дністровська» подало місцевому господарському суду зустрічний позов до ФГ «Джондір-Б», в якому просило визнати недійсним Договором позики (поворотної фінансової допомоги) від 25.01.2018р. №1.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ «Агрофірма «Дністровська»  зазначило,  що директором товариства ОСОБА_1 не підписувався   Договір позики (поворотної фінансової допомоги)  від 25.01.2018 № 1, а тому наявні підстави для визнання такого договору недійсним.
Ухвалою суду першої інстанції   від 14.08.2020р. прийнято зустрічну позовну заяву ТОВа «Агрофірма «Дністровська» до розгляду та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/1615/20.
22.09.2020р. ТОВ  «Агрофірма «Дністровська» подало суду заяву  про залишення зустрічної позовної заяви ТОВ «Агрофірма «Дністровська» до ФГ «Джондір-Б» про визнання недійсним договору позики (поворотної фінансової допомоги) від 25.01.2018      № 1 без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.                
Ухвалою Господарського суду Одеської  області від 23.09.2020р. (суддя Ю.А.Шаратов)  залишено без розгляду зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська» до Фермерського господарства «Джондір-Б» про визнання недійсним договору позики (поворотної фінансової допомоги) від 25.01.2018 №1.
В ухвалі суд зазначив, що відповідно до п.5 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Згідно із п.4 ч.1 ст.7 ЗУ  «Про судовий збір»  сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). А відтак, з огляду на те, що зустрічна позовна заява залишається без розгляду за заявою позивача за зустрічним позовом, суд збір не підлягає поверненню.                               05.02.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області  надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська»  (подана 15.01.2021р.) на ухвалу від 23.09.2020р., в якій скаржник просить змінити ухвалу, доповнивши її резолютивну частину висновками щодо повернення ТОВу «Агрофірма «Дністровська» судового збору за подання зустрічного позову у даній справі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету. Відповідно до ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак, оскаржувана ухвала наведеним приписам не відповідає, в ухвалі суду не зазначено про повернення судового збору на користь позивача за зустрічним позовом - ТОВ «Агрофірма «Дністровська». В той же час, за подання зустрічного позову ТОВом «Агрофірма «Дністровська» сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн., 50 % якого, а саме: 1051,00 грн. підлягають поверненню особі, яка подає апеляційну скаргу. Повернення таких коштів є важливим для ТОВ «Агрофірма «Дністровська», як аграрного підприємства, особливо з огляду на збитковість суб`єктів господарювання аграрного сектору економіки у зв`язку неврожаєм 2020 року.   
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2021р. поновлено скаржнику  пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження   ухвали    Господарського суду Одеської області від  23 вересня 2020 року про  залишення без розгляду зустрічного позову у справі №916/1615/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною  скаргою ТОВа «Агрофірма «Дністровська»  на ухвалу  Господарського суду Одеської області від  23.09.2020р.  про  залишення без розгляду зустрічного позову   у справі №916/1615/20; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань  до 26.02.2021р.; призначено справу до розгляду у судовому засіданні 01.03.2021р. з повідомленням учасників справи.
           22.02.2021р. представник ФГ «Джондір-Б» подала суду клопотання з проханням провести судове засідання 01.03.2021р. за її відсутності. У клопотанні зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною, оскільки суперечить нормам ЗУ «Про судовий збір».
          В засідання суду апеляційної інстанції сторони своїх представників не направили.
          ФГ «Джондір-Б» було повідомлено про час та місце проведення судового засідання шляхом отримання копії ухвали суду  від 10.02.2021р. 20.02.2021р, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.
          Копія ухвали суду від 10.02.2021р. направлялась скаржнику за адресою, зазначеною ТОВом «Агрофірма «Дністровська» в апеляційній скарзі  - 68421, Одеська область, Арцизький район, с.Теплиця, вул. Центральна, 87 (аналогічна адреса зазначена як місцезнаходження скаржника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).
          Станом на 01.03.2021р. поштове повідомлення про отримання скаржником  копії ухвали від 10.02.2021р. до суду не повернулось; відповідно до даних, яке міститься на сайті АТ «Укрпошта» поштове відправлення станом на 16.02.2021р. прямує до точки видачі/доставки, інші дані відсутні.
          За змістом ст.2 ЗУ «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.           
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень,  ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2021р. було оприлюднено  11.02.2021р.( https://reyestr.court.gov.ua/Review/94762011). 
          Застосовуючи згідно ст.3 ГПК України, ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді апеляційної скарги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
          Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)
          Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
          Отже об`єктивна можливість дізнатись про рух поданої апеляційної скарги,  користуючись засобами поштового зв`язку та відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень, залежала виключно від волевиявлення скаржника, однак будь-якими можливостями  та процесуальними правами останній  не скористався.
Судом апеляційної інстанції крім надіслання копії ухвали суду від 10.02.2021р. вживались додаткові дії для повідомлення скаржника про час та місце розгляду справи – телефонні дзвінки за номером телефону НОМЕР_1 , який вказаний ТОВом «Агрофірма «Дністровська» у апеляційній скарзі як засіб зв`язку, проте за повідомленням телефонної компанії цей номер не є дійсним.
Відповідно до ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.273 ГПК України (апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі),  необхідність забезпечення розумного балансу між інтересами учасників справи щодо вирішення спору,  обов`язок суду забезпечити  розгляд справи у розумний строк, колегія суддів ухвалила  розглянути справу у судовому засіданні   01.03.2021р. із ухвалення постанови, вважаючи, що призначення нових судових засідань (відкладення розгляду справи) не відповідає принципу пропорційності та розумності  строків розгляду справи (п.10 ч.3 ст.2 ГПК України).           
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Згідно із п.6 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали,   проаналізувавши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про залишення зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Дністровська» без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України в частині невирішення питання про повернення 50% судового збору, сплаченого скаржником за подання зустрічного позову у справі.
Відповідно до ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право:  ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Після прийняття зустрічного позову до розгляду ТОВ «Агрофірма «Дністровська» звернулося до місцевого господарського суду із заявою про залишення його зустрічної позовної заяви без розгляду  на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.
Відповідно до п.5 ч.1, ч.ч.2,3 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено.
За змістом ч.2 ст.123 ГПК України порядок повернення судового збору встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).           Враховуючи те, що зустрічну позовну заяву у даній справі залишено без розгляду саме за заявою ТОВа «Агрофірма «Дністровська», тобто самого позивача за зустрічним позовом,   сплачений ним за розгляд даного спору судовий збір не повертається, про що правомірно було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі під час вирішення питання про залишення зустрічного позову без розгляду.
У своїй апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Дністровська» посилається на порушення судом першої інстанції норм ст.130 ГПК України.
Відповідно до ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.  У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
Про повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні позову йдеться у ч.1 ст.130 ГПК України, яка не передбачає такої підстави для повернення судового збору, як подання заяви про залишення позову без розгляду. 
Тому викладене в апеляційній скарзі твердження скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 130 ГПК України, у зв`язку з невирішенням питання про повернення йому судового збору, колегія суддів вважає необґрунтованим. 
Стверджуючи про порушення судом першої інстанції норм ч.2 ст.226 ГПК України (про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету) скаржник оминає увагою те, що   нормами   закону (ч.2 ст.123 ГПК України) – п.4 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» не передбачено повернення судового збору з Державного бюджету України у разі залишення заяви без розгляду судом за заявою позивача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги  не спроможні спростувати обґрунтованість висновку   про   відсутність підстав для повернення скаржнику  судового збору, сплаченого за подання зустрічного позову,  а отже підстави для зміни або скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів вважає відсутніми.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів  залишає ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020р. у справі №916/1615/20  без змін, апеляційну скаргу    – без задоволення.

          Керуючись ст.ст. 232-236, 240, 269, 270,  271, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу    залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.09.2020р. у справі №916/1615/20   залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України. 
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку, згідно положень ст.ст. 287, 288 ГПК України. 

Повна постанова складена 03 березня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                         М.А. Мишкіна 

          Суддя                                                                                 О.Ю. Аленін

          Суддя                                                                                 К.В. Богатир