П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4001/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
01 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку з 01.06.2020 розміру її пенсії за віком з виключенням із тривалості трудового стажу періоду роботи з 03.10.1991 року по 31.10.1997року у закладі дошкільної освіти  "Тополька" на посаді вихователя;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.06.2020 № 222030004940 про утримання з пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2020, надмірно виплачених коштів в сумі 6013,00 грн. щомісячно.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.
На переконання відповідача, суд першої інстанції, в порушення ст.ст. 90 та 242 КАС України та п. 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7, в рішенні від 24.09.2020 року не взяв до уваги доводи та докази, що були надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечила проти доводів відповідача, наведених в апеляційній скарзі, та, посилаючись на висновки суду першої інстанції, які містяться в оскаржуваному рішенні, просила відмовити апелянту у задоволенні його вимог.
Оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 17.09.2019 року отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року, з врахуванням страхового стажу 43 роки 5 місяців 24 дні та заробітної плати з 01.07.2000 року по 31.08.2019 року (згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу).
В квітні 2020 року позивач звернулася з письмовою заявою до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області, в якій просила призначити та виплатити їй передбачену законодавством України одноразову грошову допомогу за тривалість педагогічного стажу роботи.
Листом від 16 травня 2020 року відповідачем було відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги за тривалість педагогічного стажу роботи, та повідомлено про те, що розмір призначеної 17.09.2019 пенсії за віком у сумі 4424,50 грн. (при страховому стажі 43 роки 5 місяців 24 дні) на підставі наданих у додатку до звернення про виплату грошової допомоги додаткових документів, які чинним пенсійним законодавством України не вимагаються для нарахування та призначення пенсії за віком, в травні 2020 року зменшено до 3714,30 грн. в результаті зменшення страхового стажу до 37 років 5 місяців 25 днів.
Вважаючи такі дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області незаконними, позивач 09.06.2020 звернулася з письмовою заявою до начальника ГУ ПФУ в Хмельницькій області, у якій просила виправити допущені порушення Закону і її прав на пенсійне забезпечення у передбачений законом спосіб.
Листом від 09.07.2020 року №3300-2820/Г-03/8-2200/20 відповідач повідомив позивача, що перерахунок пенсії проведено через відсутність первинних документів, які б підтверджували факт її роботи з 03.10.1991 року по 31.10.1997 року у закладі дошкільної освіти "Тополька" на посаді вихователя. Враховуючи зменшення тривалості трудового стажу позивача, головним управлінням проведено перерахунок її пенсії з виключенням спірного періоду, внаслідок чого з 01.06.2020 пенсію обчислено з врахуванням страхового стажу 37 років 5 місяців 25 днів. Враховуючи виявлену різницю у фактично виплачених позивачу сумах з тими які були належні до виплати за період з 17.09.2019 по 31.05.2020 виникла переплата пенсії в розмірі 6013,00 грн.
Вказаним листом відповідач повідомив позивача, що згідно рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 22.06.2020 № 222030004940, починаючи з 01.07.2020 з пенсії  позивача проводиться утримання надмірно виплачених коштів щомісячно до повного погашення.
Позивач, не погоджуючись з такими діями та рішеннями, звернулась до суду за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку даним правовідносинам та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки періоди роботи позивача підтверджені відповідними записами у трудовій книжці та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, а тому відповідач протиправно вчинив дії, що порушили права позивача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993р. № 637,  за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Як вбачається із записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1979, позивач з 03.10.1991 року прийнята на посаду вихователя дитячого садка № 34 тимчасово при військовій частині НОМЕР_2 відповідно до наказу від 03.10.1991 № 45 в/ч НОМЕР_2 .
При цьому, оспорюваний відповідачем період роботи позивача з 03.10.1991 по 31.10.1997 у закладі дошкільної освіти "Тополька" на посаді вихователя підтверджується доданою до позовної заяви копією довідки закладу дошкільної освіти №34 "Тополька" від 01.07.2020 № 01-35, із змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працювала на посаді вихователя у закладі дошкільної освіти №34 "Тополька" в період з 19.10.1982 по 10.06.1985 та в період з 03.10.1991 по 31.10.1997. Зазначений заклад дошкільної освіти був прийнятий на баланс Хмельницького міського відділу освіти від Міністерства оборони 15 грудня 1997 року. 
Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 виклав висновок про те, що:
«<…> Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення».
Разом з тим, механізм підтвердження Комісією ПФУ періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника вимагається, якщо трудова книжка є втраченою, якщо відсутні необхідні записи або неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
В даному випадку, судом першої інстанції достеменно встановлено, що трудова книжка позивача містить записи про період роботи позивача з 03.10.1991 по 31.10.1997 у закладі дошкільної освіти "Тополька" на посаді вихователя, а тому цей період не потребував додаткового доказування іншими документами.
Щодо доводів апелянта про неправомірність врахуванням судом першої інстанції довідки  закладу дошкільної освіти №34 "Тополька" від 01.07.2020 № 01-35 позаяк остання не містить підстави її видачі та інформації, що заклад дошкільної освіти "Тополька" є правонаступником дитячого садка №34 при військовій частині НОМЕР_2 (з 23.05.1994 року при військовій частині НОМЕР_3 ), то судова колегія відзначає наступне.
Вказана довідка була долучена позивачем до своєї заяви про призначення грошової допомоги і наразі не має жодного відношення до процедури та порядку обчислення розміру пенсії за віком, яка на момент звернення з заявою про призначення грошової допомоги 26.05.2020 вже була призначена позивачу 17.09.2019 і щомісячно виплачувалась у розмірі 4424,50 грн.
До того ж, колегія суддів зазначає, що позивач не може нести відповідальність за неналежний документообіг установи, зокрема, за те, що довідка закладу дошкільної освіти №34 "Тополька" від 01.07.2020 № 01-35 не містить певних реквізитів, які, на переконання відповідача, є важливими фактором, що може вплинути на порядок обчислення розміру пенсії. 
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів, співставляючи записи трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж, встановлені обставини справи та норми Порядку № 637, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування спірного періоду до стажу роботи позивача.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до статті 245 частини 4 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 за віком з виключенням із тривалості трудового стажу періоду роботи з 03.10.1991 року по 31.10.1997 року та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.06.2020 № 222030004940 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надмірно виплачених коштів. 
При цьому, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.