ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/6198/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 березня 2021 року                                                                             м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                           Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                       Федотова І.В., Коротких А.Ю.
          за участю секретаря                                                            Ковтун К.В.          
                                                  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (утворена при Офісі Генерального прокурора) та Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Прокуратура Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

                                                      В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (утворена при Офісі Генерального прокурора) та Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Прокуратура Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №193 від 09.04.2020 про неуспішне проходження  прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року позовну заяву повернуто заявнику.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що про оскаржуване рішення від 09.04.2020 він дізнався 05.06.2020 після отримання відповіді на запит відносно причин звільнення. Зазначив, що у зв`язку з карантинними заходами у період з 17.07.2020 по 07.08.2020 він був позбавлений можливості звернутися до суду у визначений законодавством строк, оскільки проживав разом зі своїми батьками і з середини липня 2020 року його мама страждала на погане самопочуття з ознаками захворювання на корона вірус. Апелянт зазначив, що й сам також почувався погано, поте до лікарні не звертався. Надалі, а саме 06.10.2020 у його матері було виявлено РНК Covid-19, у зв`язку з чим він перебував до початку грудня місяця на самоізоляції. Апелянт вважає, що підстави пропуску ним строку звернення до суду є поважними.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно  з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому ухвала є законною та обґрунтованою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року було призначено справу за адміністративним позовом   ОСОБА_1  до  Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (утворена при Офісі Генерального прокурора) та Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Прокуратура Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
На підставі частин першої - третьої та п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частин першої і другої статті 123 цього Кодексу у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Частинами 1, 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною статті 123 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
 Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що станом на 05.06.2020   ОСОБА_1 був обізнаний з рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №193 від 09.04.2020, а тому враховуючи положення статті 122 КАС України, строк оскарження  вказаного рішення сплинув 05.07.2020. Адміністративний позов позивачем було подано до суду 07.12.2020, тобто поза межами строку встановленого законодавством.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обгрунтованим. 
В апеляційній скарзі апелянтом не наведено жодних заперечень щодо наведених вище обставин, зокрема щодо часу і дати ознайомлення позивача з оскаржуваним рішенням.
На переконання апелянта строк ним було пропущено з поважних причин. Так, позивач зазначив, що були введені карантинні заходи, у період з 17.07.2020 по 07.08.2020 він був позбавлений можливості звернутися до суду у визначений законодавством строк, оскільки проживав разом зі своїми батьками і з середини липня 2020 року його мама страждала на погане самопочуття з ознаками захворювання на коронавірус. Апелянт зазначив, що й сам також почувався погано, проте до лікарні не звертався. Надалі, а саме 06.10.2020 у його матері було виявлено РНК Covid-19, у зв`язку з чим він перебував до початку грудня місяця на самоізоляції. 
Проте, колегія суддів вважає наведені посилання позивача необгрунтованими з огляду на наступне.
Так,  в обгрунтування пропуску строку позивач зазначив, що були введені карантинні заходи, що позбавило його можливості вчасно звернутися до суду з позовом.
Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020 внесено зміни до пункту 3 розділу  VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказаним законом пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Відповідно до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-IX від 18.06.2020 процесуальні строки, які були продовжені відповідно до  пункту 3  розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"  №540-IX  від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
20-денний строк з дня набрання чинності Законом №     731-ІХ закінчився 06.08.2020.
В даному випадку позивачем не наведено жодних обґрунтувань поважності пропуску строку звернення до суду пов`язаного саме з введенням карантину.
Доводи  позивача про те, що у період з 17.07.2020 по 07.08.2020 він був позбавлений можливості звернутися до суду у визначений законодавством строк, оскільки проживав разом зі своїми батьками і з середини липня 2020 року його мама страждала на погане самопочуття з ознаками захворювання на коронавірус, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. 
Як свідчать долучені до матеріалів справи докази, до лікарні мати позивача звернулася 12.08.2020, що підтверджується відповідним записом в Медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_2 . Водночас  РНК COVID-19 у неї було виявлено лише 06.10.2020, що підтверджується копією результатів дослідження ТОВ "Дніпролаб" № 1964866.
Вказані обставини, як правильно зазначив суд першої інстанції, спростовують  посилання позивача на те, що він і його мати до 06.10.2020 мали коронавірусну хворобу.
Докази того, що позивач у вказаний період та у подальшому хворів у матеріалах справи  також відсутні. 
Доводи апелянта про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають його батьки, колегія суддів також вважає необгрунтованими та не підтвердженими жодними належними доказами. 
Так, у всіх процесуальних документах, а саме позовній заяві, клопотанні про поновлення строку, запиті на надання публічної інформації, Договорі про надання правової допомоги, позивачем вказано адресу для листування АДРЕСА_2 .
Крім того, позовна заяві до суду першої інстанції була направлена саме з адреси АДРЕСА_2 .
Жодних належних доказів, які б підтверджували факт проживання позивача за іншою адресою, а саме АДРЕСА_1 , у матеріалах справи відсутні, й до апеляційної скарги позивачем не долучені.
Вказані обставини у сукупності свідчать про необгрунтованість зазначених позивачем обставини щодо неможливості його звернення до суду до 06.08.2020, а тому такі  не можуть вважатися об`єктивно непереборними та такими, що виключали можливість для вчасного звернення до суду з цим позовом. До того ж, як правильно зазначив суд першої інстанції ОСОБА_1 не був позбавлений права звернутися до суду через уповноваженого представника.
 Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує право на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів в цій категорії справ. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
          Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. 
 При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
 Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
Оскільки позивачем більше п`яти місяців не ставилося перед судом питання щодо правомірності рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №193 від 09.04.2020, подання позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням спірного рішення матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.
У сенсі наведеного треба визнати, що суд першої інстанції правильно оцінив наведені позивачем обставини пропуску строку звернення до суду як неповажні для його поновлення.
ОСОБА_1  як у заяві про поновлення строку звернення до суду, так і в апеляційній скарзі не навів об`єктивних підстав, які б унеможливили його звернення до суду в межах установленого КАС України строку.
Отже, суд першої інстанції, зважаючи на відсутність поважних причин для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду, дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до частини другої статті 123 КАС України.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в цьому рішенні, тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
          Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови виготовлено 03.03.2021 року.

          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          І.В. Федотов

                                                                                                            А.Ю. Коротких