ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/9263/16
адміністративне провадження № К/9901/11995/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/9263/16
за позовом приватного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Нацкомісія), третя особа: Служба безпеки України (далі - СБУ), про визнання протиправною та скасування постанови, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою представника Нацкомісії  
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Кузьменка В.А. та 
ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Твердохліб В.А., суддів Костюк Л.О., Троян Н.М., - 
ВСТАНОВИВ:
16 червня 2016 року ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Нацкомісії від 06 червня 2016 року № 911 «Про анулювання ліцензій на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використання нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії, виданих ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача були відсутні правові підстави для проведення позапланової перевірки, визначені у пункті 7 частини дев`ятої статті 19 Закону України від 02 березня 2015 року № 222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон № 222-VIII), а відтак є протиправною й оспорювана постанова відповідача.
Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 26 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, задовольнив позовні вимоги.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що відповідачем не надано належних доказів, які підтверджували наявність у межах спірних правовідносин реалізації загрози життю чи здоров`ю людей, навколишньому природному середовищу або державній безпеці, яка безпосередньо пов`язана з провадженням ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» діяльності з виробництва електричної енергії та діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використання нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії; також відповідач не надано документального підтвердження органу державної влади, уповноваженого у відповідній сфері щодо загрози життю чи здоров`ю людей, навколишньому природному середовищу або державній безпеці з боку діяльності позивача, та не доведено, що позапланова перевірка додержання вимог ліцензійних умов пов`язана із відповідним випадком загрози.
26 грудня 2016 року представник Нацкомісії звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 10 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V) та пункту 8 частини другої статті 16 Закону № 222-VIII анулювання ліцензії є єдиним можливим видом санкцій у разі відмови суб`єкта господарювання в допуску посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю) за відсутності передбачених для цього законом підстав.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 грудня 2016 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.
12 січня 2017 року від третьої особи до суду касаційної інстанції надійшли пояснення, в яких СБУ підтримує касаційну скаргу відповідача та зазначає, що її дії щодо ініціювання позапланової перевірки позивача є законними, а Нацкомісія діяла відповідно до положень чинного законодавства.
26 січня 2017 року від позивача до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на вказану касаційну скаргу, в яких ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані Нацкомісією судові рішення - без змін.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).
Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
У справі, яка розглядається, суди встановили, що наказом від 18 квітня 2016 року № 69 «Про проведення перевірки ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» відповідачем вирішено з 17 по 30 травня 2016 року провести позапланову перевірку дотримання позивачем Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і Умов та Правил (ліцензійних умов) провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, за період діяльності з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року.
Відповідач, обґрунтовуючи наявність правових підстав для проведення позапланової перевірки Позивача, посилається на лист Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ від 13 квітня 2016 року №8/2/2-4986, у якому ініційовано проведення позапланової перевірки дотримання ліцензійних умов із виробництва теплової та електричної енергії ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль», виходячи з неефективного використання коштів та необґрунтованого зростання тарифу на виробництво теплової й електричної енергії, що, у свою чергу, створює загрози національним інтересам та національній безпеці України, передбачених статтею 7 Закону України від 19 червня 2003 року № 964-IV «Про основи національної безпеки України».
У посвідченні про проведення позапланової перевірки від 25 квітня 2016 року № 64, відповідачем визначено наступний перелік питань, які необхідно було з`ясувати під час проведення перевірки, а саме: щодо дотримання законодавства та інших нормативно-технічних документів під час провадження ліцензованої діяльності; щодо відповідності виробничих показників ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» поданій звітності до Нацкомісії і HAК «Нафтогаз України»; щодо цільового використання коштів, дотримання затвердженої структури тарифів та виконання схваленої інвестиційної програми на відпуск електричної енергії та виробництво теплової енергії під час провадження ліцензованої діяльності.
Посадові особи Нацкомісії - члени комісії з проведення перевірки позивачем були не допущені до проведення перевірки, про що складено акт від 30 травня 2016 року № 72 про відмову у проведенні позапланової перевірки дотримання Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і Умов та Правил (ліцензійних умов) провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії.
На підставі вказаного акта Нацкомісією ухвалено постанову від 06 червня 2016 року № 911 «Про анулювання ліцензій на право провадження підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії та право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використання нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, виданих ПАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль».
З вказаної постанови вбачається, що анулювання виданих позивачу ліцензій здійснено у зв`язку із недопущенням уповноважених осіб НКРЕКП до здійснення позапланової перевірки додержання Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і Умов та Правил (ліцензійних умов) провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, без передбачених для цього законом підстав, що на думку відповідача, відповідно пункту 8 частини другої статті 16 Закону № 222-VIII вважається відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування та є підставою для прийняття саме такого рішення. 
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 5 статті 1 Закону № 222-VIII визначено, що ліцензія - це документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб`єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб`єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.
Цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності (частина перша статті 2 Закону № № 222-VIII).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використання нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 222-VIII анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії.
Ліцензія вважається анульованою з дня, коли ліцензіат дізнався чи повинен був дізнатися про анулювання ліцензії, але у строк, не менший за один тиждень з дня прийняття органом ліцензування рішення про анулювання виданої йому ліцензії.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 16 Закону № 222-VIII підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування.
Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об`єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).
Таким чином, на підставі акта про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування ліцензія може бути анульована лише у разі відмови ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування; у свою чергу такою відмовою вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності, передбачених для цього законом, підстав.
Частиною сьомою статті 19 Закону № 222-VIII встановлено, що контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону № 877-V з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно пункту 7 частини дев`ятої статті 19 Закону № 222-VIII позапланові перевірки додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов проводяться у разі реалізації загрози життю чи здоров`ю людей, навколишньому природному середовищу або державній безпеці, яка безпосередньо пов`язана з провадженням ліцензіатом виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, та документально підтверджена органом державної влади, уповноваженим у відповідній сфері, - з метою перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов, що пов`язані з відповідним випадком.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов`язкової звітності, поданих суб`єктом господарювання; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
Також, положеннями статті 6 Закону № 877-V визначено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа; строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строку здійснення   позапланового заходу не допускається.
Положеннями статті 10 Закону № 877-V визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: він здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності проведення заходів державного нагляду (контролю), передбачених законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону..
За таких обставин, оскільки у справі, яка розглядається відповідачем не доведено правових підстав для проведення позапланової перевірки, в тому числі й те, що позапланова перевірка додержання вимог ліцензійних умов пов`язана із відповідним випадком загрози, що відповідно позбавляє юридичного значення акта про відмову у проведенні позапланової перевірки дотримання Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і Умов та Правил (ліцензійних умов) провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії від 30 травня 2016 року №72, як підставу для анулювання ліцензії.
З урахуванням наведеного, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про скасування оспорюваної постанови Нацкомісії.
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оспорюваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі № 826/9263/16 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді	Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик   А.І. Рибачук