КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
22 березня 2021року
 
м. Київ
 
справа №753/839/21
 
провадження № 33/824/1608/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.
 
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
 
на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року у складі судді Домараєва О.В.,
 
якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,  -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року               ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Судом установлено, що 11 грудня 2020 о 04 год. 00 хв. біля буд №1 по вул. Садова-53 у м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем марки Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які слабо реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 26 лютого 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає зазначену постанову такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні постанова та відеозапис про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП України, за проїзд останнього на жовтий сигнал світлофору, що послугувало підставою зупинки транспортного засобу.
Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано клопотання ОСОБА_1 та не допитано працівників поліції, свідків, а також не було досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що спростовує факт відмови правопорушника від проходження тесту на стан сп`яніння.
Стверджує, що судом не враховано медичний висновок, наданий за самостійним зверненням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про відсутність у останнього стану наркотичного сп`яніння.   
ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та пояснив, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці не заперечував, також як і не заперечував від медичного огляду, але тільки після проведення працівниками поліції такого огляду на місці. Зазначив, що не довіряє медичному закладу КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», оскільки декілька разів його вже зупиняли працівники поліції з підозрою на перебування у стані сп`яніння та за результатами медичного огляду в указаному медичному закладі встановлювали перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №536836 від 11 грудня 2020 року вбачається, що 11 грудня 2020 року о 04 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Садова-53, буд. 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які слабо реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції, яка була чинною на час вчинення адміністративного правопорушення) передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому згідно положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Так, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №536836 від 11 грудня 2020 року, пояснення свідків, в присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, компакт-диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що вони були свідками відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я. 
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заперечень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять. 
Під час розгляду справи судом першої інстанції було допитано в якості свідка інспектора патрульної поліції Лавицького В.М. , який у судовому засіданні підтвердив обставини, що зафіксовані в протоколі, а саме: зазначив, що 11 грудня 2020 року приблизно о 04 год. 00 хв. на житловому масиві «Осокорки» екіпажем патрульної поліції, в складі якого він перебував, був помічений автомобіль «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , який проїхав перехрестя на сигнал світлофору, який забороняє рух. Зупинивши вказаний автомобіль, при спілкуванні з водієм цього автомобіля ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, які він зазначив в протоколі, зокрема: розширені зіниці, які слабо реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. У зв`язку із цим водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан сп`яніння, але в подальшому відмовився від проходження цього огляду. Після цього ним був складений на ОСОБА_1 протокол за порушення ним п. 2.5 ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Судом першої інстанції досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та зазначено, що підтверджені обставини, які вказаних у протоколі, зокрема порушення мови, тремтіння рук, що можливо візуально спостерігати на відеозаписі. 
Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що спростовує факт відмови правопорушника від проходження тесту на стан сп`яніння, оскільки як убачається зі змісту рішення, судом було досліджено та надано належну правову оцінку вказаному відеозапису.
Безпідставними також є аргументи апелянта, що судом першої інстанції проігноровано клопотання ОСОБА_1 та не допитано працівників поліції, свідків, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами.
До того ж, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги в якості належного доказу медичний висновок щодо результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, складений на підставі самостійного звернення водія до приватного медичного закладу ТОВ «Медлюкс+», оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та жодним чином зазначений висновок не підтверджує правомірність відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Окрім того, у наданому ОСОБА_1 медичному висновку не зазначено час коли водій звернувся та пройшов медичний огляд, що позбавляє можливості встановити дотримання вимог п. 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» щодо обмеження часу звернення двома годинами.
Суд першої інстанції також вірно зауважив, що викликає сумнів та обставина, за якою               ОСОБА_1 , посилаючись на складні погодні умови та переохолодження організму, що завадило останньому проїхати з працівниками поліції до медичного закладу, останній все таки прибув в цей день до медичного закладу, але самостійно, без супроводження працівників патрульної поліції, як того вимагають положення вищенаведеної Інструкції.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, що у матеріалах справи відсутні постанова та відеозапис про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України, за проїзд останнього на жовтий сигнал світлофору, що послугувало підставою зупинки транспортного засобу, є неспроможними з огляду на те, що не мають правового значення для вирішення справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, а також не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.
Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року - залишити без змін.
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
  Повне судове рішення складено «22» березня 2021 року.

 
Суддя                                                                                 В.А. Кравець