ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3330/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 лютого 2021 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного   управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області  про визнання протиправними та скасування вимог,

    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 № Ф-5809-17/063 про заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 6814,67 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 № Ф-5809-17/6939 про заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 4743,71 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2019 № Ф-5809-17/11591 про заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 3660,07 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.12.2019 № Ф-5809-17/11891 про заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 8835,49 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.01.2020 року № Ф-5809-17/11 про заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 8475,49 грн., рішення               № 0182225005 від 09.10.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким визначено штраф у розмірі 243,1 грн. та нарахована пеня у розмірі 5292,32 грн. всього 5592,42 грн.
Позивач обґрунтував позов тим, що має пільгу по сплаті відповідного внеску, так як є пенсіонером та отримує пенсію за віком, а тому, звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, та не має обов`язку щодо його сплати. За таких обставин, на переконання позивача, винесені відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 р. адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Крім того, апелянт вказує на пропуск позивачем строку на оскарження вимог та рішення.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.02.2021.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308  КАС України,  справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно переданих сальдових залишків від Пенсійного фонду України, станом на 31.01.2013, по ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість у сумі 6814,67 грн., у т.ч. залишок несплаченої пені 0,32 грн.
За період з 16.05.2019 по 22.11.2019, позивачем було сплачено кошти на загальну суму              3514,60 грн. Сума боргу склала 3300,07 грн.
За період адміністрування єдиного внеску податковим органом, в інтегрованій картці платника податків здійснено наступні нарахування:
- 09 жовтня 2019 року посадовими особами ГУ ДПС у Київській області на підставі ч. 10 та     п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №0182225005 на загальну суму 5535,42 грн., з яких штрафних санкцій нараховано за період з 02.07.2013 до 19.09.2019 на суму 243,10 грн. та пені на суму 5292,32 грн.
Позивачем 10.02.2020 сплачено 360,00 грн., загальна сума боргу склала 8475,49 грн.
У зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст. 25 Закону 2464, відповідачем сформовано наступні вимоги про сплату боргу (недоїмки):
- від 26.08.2018 № Ф-5809-17/963, за якою, станом на 29.02.2016, заборгованість по єдиному соціальному внеску у позивача становила 6814,67 грн.
- від 09.08.2019 № Ф-5809-17/6939, за якою, станом на 31.07.2019, заборгованість по єдиному соціальному внеску у позивача становила 4743,71 грн.
- від 15.11.2019 № Ф-5809-17/11598, за якою, станом на 31.10.2019, заборгованість по єдиному соціальному внеску у позивача становила 3660,07 грн.
- від 06.12.2019 № Ф-5809-17/11891, за якою, станом на 30.11.2019, заборгованість по єдиному соціальному внеску у позивача становила 8835,49 грн.
- від 14.01.2020 № Ф-5809-17/11, за якою, станом на 31.12.2019, заборгованість по єдиному соціальному внеску у позивача становила 8475,49 грн.
Не погоджуючись з оспорюваними вимогами та рішенням про застосування штрафних санкцій, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся   з позовом за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:
-          із набранням чинності Законом України № 2148-VIII 11.10.2017, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, також звільняються від сплати за себе єдиного внеску у разі отримання пенсії та при досягненні віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV;
-          звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов. По-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда; по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу;
-          зважаючи на те, що позивач має пільгу по сплаті відповідного внеску, так як є пенсіонером та отримує пенсію за віком, а тому, звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, та не має обов`язку щодо його сплати.
-          за таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що винесені відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) рішення є протиправними та підлягають скасуванню;
-          крім того, відхиляючи клопотання сторони відповідача про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції вказав на поважність причин пропуску строку та визнав за можливе їх поновити.
Апелянт наголошує на тому, що обставини справи свідчать про те, що під час прийняття оспорюваних вимог та рішення, Головне управління Державної податкової служби у Київській області діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, у суду першої інстанції були підстави для задоволення адміністративного позову. Також, апелянт вказує на звернення позивачем з даним позовом до суду поза межами десяти денного строку, визначеного законодавством.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають щодо нарахування та ведення обліку єдиного соціального внеску, врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI.
Нормами п. 4 ст. 4 Закону України № 2464-VI, визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VІ особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Так, вищенаведена стаття передбачає виключний перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску.
Варто врахувати, що згідно з приписами ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідності; у разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов. По-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
При цьому, виключення з вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи- підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Слід звернути увагу, що добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем такий договір укладалося.
Колегія суддів зазначає, оскільки позивач має пільгу по сплаті відповідного внеску, так як є пенсіонером та отримує пенсію за віком, з огляду на що, він звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, та не має обов`язку щодо його сплати, а тому, є цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що винесені відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 № 0-8379-17/1020, від 09.08.2019 № 0-5809-17/6939, від 15.11.2019 № 0-5809-17/11591, від 06.12.2019 № 0-5809-17/11891, від 14.01.2020 № 0-5809-17/11 та рішення № 0182225005 від 09.10.2019 є протиправними та підлягають скасуванню. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що наявність пільги щодо сплати єдиного внеску, яка надається пенсіонерам за віком, не може бути поставлена у залежність від обраного ними виду пенсії. Основними умовами надання такої пільги є саме досягнення пенсійного віку та отримання пенсії, призначеної відповідно до закону. У даному випадку, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , позивач є пенсіонером з 2008 року та отримує пенсію за віком.
У частині доводів апелянта про пропуск позивачем строку на оскарження вимог та рішення, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вказані посилання сторони відповідача перевірялись під час розгляду спору по суті, за наслідком чого, суд дійшов висновку про те, що причини пропуску строку є поважними, відповідно, такий підлягає поновленню. У колегії суддів відсутні підстави для ствердження протилежного, адже, у даному випадку, підлягає врахуванню те, що оскаржувані вимоги позивачу не вручалися та поштою не надходили, про існування заборгованості зі сплати єдиного внеску позивач дізнався, після звернення до податкового органу про надання інформації про наявність чи відсутність податкового боргу. Тільки 23.01.2020 позивач поштою отримав дублікат та копії оскаржуваних вимог та рішення, а вимогу 14.01.2020 № 0-5809-17/11 отримав лише 04.04.2020, і з цього часу він отримав можливість скористатися своїм правом на їх оскарження, проте, як зазначав позивач, через вік та погіршений стан здоров`я, що об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду, пропустив строк звернення. У даному випадку, підлягає врахуванню сама суть спору та встановлена судом відсутність у позивача - пенсіонера за віком обов`язку сплачувати ЄСВ, за несплату якого були у порядку контролю прийняті оскаржувані рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                            
Керуючись ст. ст. 242, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,
        
          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного  управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329 - 331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                          О.М. Ганечко

Судді                                                                                                       В.В. Кузьменко 

                                                                                                    Я.М. Василенко