Справа № 441/1570/20                        Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/2851/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 березня 2021 року м.Львів

Справа № 441/1570/20
   Провадження № 22ц/811/2851/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області, постановлену у м. Городок 22 вересня 2020 року у складі судді Яворської Н.І.,
у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження,-

встановив:
       
21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з цією скаргою. 
Ухвалою  Городоцького районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду від 22 вересня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що постанова «Про стягнення виконавчих витрат», як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», та п.2 Інструкції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 з організації примусового виконання рішень не видавалося. Вважає, що скарга стосувалася рішення державного виконавця державної виконавчої служби щодо порядку виконання рішення суду та подавалася до суду, який видав виконавчий документ. Якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.Зазначає, що, відмовляючи у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності спору до юрисдикції адміністративного суду. Вказує, що відповідно до ч.2. ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження мають виноситися постанови, які оскаржуються у адмінсудах. Адміністративним судам підсудні ці постанови, у разі виконання рішень інших органів. Стверджує, що у даному випадку йдеться не про виконання рішень інших органів, а про виконання рішення суду. Зазначає, що є постанова про відкриття виконавчого провадження для виконання рішення суду, в яку протиправно вписано пункт «про стягнення витрат».Ця постанова регламентує саме виконання рішення Городоцького районного суду, яке відкрито для виконання рішення цього суду за виконавчим листом. Скарга має розглядатися Городоцьким районним судом Львівської області.
Належно повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Розгляд справи проведено у їх відсутності.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наступним.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до постанови пленуму Вищого адміністративного суду України №3  «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13 грудня 2010 року юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Встановлено, що Городоцькийм районним судом Львівської оласті 4 вересня 2020 року видано виконавчий лист №2/441/473/2019 про стягнення із ОСОБА_1 в користь держави 768, 40 грн. судового збору. Виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання. У зв`язку із стягненням судового збору проводиться примусове виконання, у зв`язку з вим нарахований виконавчий збір.
ОСОБА_1 звернулася із скаргою на постанову державного виконавця про стягнення судового та виконавчого збору.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Згідно із ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, оскільки така підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства в окружному адміністративному суді.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. які не спростовані доводами апеляційної скарги. Ухвала суду прийнята з додержанням вимог закону.

Керуючись:  п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 4 березня 2021 року.

Головуючий

Судді