Справа № 308/5252/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

25.01.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання, яке подав ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження,
                                                               в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ніредьгаза, Угорщина, мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, водій фірми ПП « ОСОБА_2 »,
визнаний винним і на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 472 МК України у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 22066 (двадцять дві тисячі шістдесят шість) гривень 71 коп., з конфіскацією на користь держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: комплект ЦПГ (циліндро-поршнева група) до двигунів ММ3 «Дальнобойщик Експерт», використовуються у сільськогосподарській техніці, нові, торговельна марка - «Камський Моторний завод», країна виробництва - Росія, країна походження - невідома, у кількості 4 упаковки (28,4 кг); насос масляний, модель 245-14 03010, який використовуються у сільськогосподарській техніці, новий, торговельна марка - «Борисовський завод агрегатів», країна виробництва - Республіка Білорусь, країна походження - невідома, у кількості 1 упаковка (3,4 кг); турбокомпресор ТКР 6, що використовуються у сільськогосподарській техніці, новий, торговельна марка - «Борисовський завод агрегатів», країна виробництва - Республіка Білорусь, країна походження - невідома, у кількості 2 упаковки (13,100 кг); ось до переднього моста, артикул 52-2301058-А, що використовується у сільськогосподарській техніці, нова, торговельна марка - не визначена, країна виробництва - не визначена, країна походження - невідома, у кількості 9 шт. (12,900 кг); шестерня, що використовується у сільськогосподарській техніці, нова, торговельна марка - не визначена, країна виробництва - не визначена, країна походження - невідома, у кількості 3 шт. (23,400 кг).
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови, 04.05.2020 о 15 год 12 хв у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» (ЗМК - вантажна) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав сідельний тягач марки «VOLVO», моделі «FH 440», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «BERGER», моделі «SALP 24LT», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , що переміщувався без вантажу, під керуванням водія фірми ПП « ОСОБА_2 » ОСОБА_1 , який прямував з Угорщини, де перебував у службових справах, в Україну. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху «червоний коридор». ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані та відомості про транспортний засіб. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. Під час митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 були виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, а саме: запчастини для сільськогосподарської техніки (тракторів), нові, в асортименті, різних торговельних марок, та країн виробництва. Загальна вага цих товарів згідно з актом зважування від 04.05.2020 року становить 81,2 кг. Вищезазначені товари були поміщені у сім картонних коробок та два поліетиленові пакети, що знаходилися у кабіні автомобіля, на полиці для відпочинку водіїв. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлені предмети ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Зі слів ОСОБА_1 зазначені предмети він придбав на прохання приятеля. Вартість вилученого товару становить 22006,71 грн. Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.

Не погоджуючись з указаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. 

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
                 Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
                 Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
З матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що оскаржувана постанова винесена 23.10.2020, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 02.11.2020 включно. 
З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав (здав у поштове відділення) 14.01.2021, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 23.10.2020. 
При цьому, заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 , не посилається на обставини, які перешкодили йому з поважних причин подати апеляційну скаргу в передбачений законодавством строк.
ОСОБА_1 , зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що не був присутній у судовому засіданні, а копію оскаржуваної постанови отримав 06.01.2021, не вказує, що саме ці обставини перешкодили йому подати апеляційну скаргу у визначений законодавством строк, тобто не посилається на вказані обставини як на поважні причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Приймаючи рішення, апеляційний суд також бере до уваги і те, що: ОСОБА_1 було відомо про те, що справа буде розглядатися Ужгородським міськрайонним судом, про що свідчить відповідний запис у протоколі про порушення митних правил та заява ОСОБА_1 , в якій він просить розглянути справу за його участі (а. с. 5, 24); інформація про час та місце розгляду судами справ міститься на веб-сайті «Судова влада»; про судові засідання на 15:00 13.07.2020 та 15:00 15.09.2020 ОСОБА_1 був повідомлений за допомогою смс-повідомлення (а. с. 42, 43), а повідомлення про судове засідання на 15:00 23.10.2020 було направлено ОСОБА_1 на адресу, зазначену в протоколі про порушення митних правил (а. с. 44); відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
У тому числі апелянт не посилається на такі обставини як хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо в підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що в свою чергу свідчить про те, що апелянтом не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення. 
За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованим, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження немає, і апеляційна скарга, подана зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Приймаючи рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що незнання положень законодавства в частині вирішення питань щодо пропуску строку на апеляційне оскарження не може бути визнано поважною причиною для поновлення пропущеного строку; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                             
                                                       П О С Т А Н О В И В : 

Подане Опрішом М. В. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, - повернути ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію даної постанови. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       І. В. Стан