КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа № 758/7269/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3687/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
01 квітня 2021 року                                                                                                   м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                  
                                         
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Захарчук С.С.,-   
 
   встановив:
 
У травні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 грудня 2010 року № б/н за тілом кредиту у розмірі 5 294 грн 13 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн 00 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню фактично отримана сума кредитних коштів.
Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у заяві позичальника від 30 грудня 2010 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач був ознайомлений саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил, і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 30 грудня 2010 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Крім того, банк вказав, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23 березня 2017 року становить 12 212 грн 63 коп., з яких:
-        5 294 грн 13 коп. - тіло кредиту;
-        2 106 грн 60 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом;
-        3 754 грн 16 коп. - нараховано пені;
-        500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина);
-        557 грн 74 коп. - штраф (процентна складова).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог банком надано анкету-заяву № б/н від 30 грудня 2010 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30 грудня 2010 року станом на 06 травня 2015 року,  розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30 грудня 2010 року станом на 23 березня 2017 року, виписку за договором № б/н станом на 26 травня 2020 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про надання кредитних карток.
Так, у наведеній анкеті-заяві від 30 грудня 2010 року, підписаній сторонами, містяться лише анкетні дані відповідача.
При цьому відсутні: умови договору про встановлення кредитного ліміту, тип картки, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Утім, з виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом та періодично погашав заборгованість.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредита у розмірі 5 294 грн 13 коп., оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті.
При цьому колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафами є безпідставними.
Так, у наведеній анкеті-заяві від 16 грудня 2012 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
У анкеті-заяві від 30 грудня 2010 року розмір процентної ставки не зазначений.
Наведені Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумілавідповідач, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачемкредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Отже, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач користуючись карткою фактично погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тій редакції, колегія суддів не приймає, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, а також відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Факт користування кредитними коштами та погашення заборгованості відповідачем не свідчить про досягнення сторонами домовленості щодо розміру процентів або встановлення сторонами у договорі обов'язку сплати пені та штрафів за порушення умов кредитного договору.
Посилання в апеляційній скарзі на довідку про умови кредитування, яка власноручно підписана відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки банком не надано зазначеного доказу, в порядку передбаченому цивільним процесуальним законодавством. У суді першої інстанції позивач двічі подавав клопотання про долучення доказів, при цьому довідки про умови кредитування, на яку банк посилається в апеляційній скарзі, надано не було. 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Додану до апеляційної скарги довідку про умови кредитування, колегія суддів не бере до уваги, оскільки банком порушено порядок подання доказів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 вересня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 01 квітня 2021 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                     Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                       О.Ф. Лапчевська

 
 
                                                                                                                  С.Г. Музичко