Провадження № 33/4820/10/21 
Справа № 686/10848/20 Головуючий в 1-й інстанції Трембач О. Л. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2021 року м.Хмельницький

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Гапонова Є.О., Цугель А.О., захисника Латюка П.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року,
в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  10 200 грн. (десять тисяч  двісті гривень)  з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. 
За постановою суду, 20.04.2020 року о 17 год. 45 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Тернопільській, навпроти будинку №38,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «БМВ» д.н.з.  НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, чим було порушено його право на захист. Вказує, що матеріали справи не містять інформації щодо сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу Драгер, а також документів, що даний прилад дозволений для використання МОЗ та Держспоживстандартом. Вважає, постанову суду незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, а висновки викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Латюка П.Я., на підтримку апеляційної скарги, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №183199 від 20.04.2020 року, з якого слідує, що 20 квітня 2020 року о 17 год. 15 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Тернопільській, навпроти будинку №38,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «БМВ» д.н.з.  НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. (а.с. 1).
Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820 ARНJ - 0310», у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Результат проведеного огляду – 2, 11 % проміле.
Із дослідженої місцевим та апеляційним судом роздруківки приладу «Драгер Алкотест 6820 ARНJ - 0310» від 20.04.2020 року № 1802 слідує, що у ОСОБА_2 виявлено 2,11 % проміле алкоголю (а.с. 4).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що ОСОБА_1 було проведено огляд у зв`язку з виявленими ознаками (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук) результат позитивний – 2,11 %, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний підпис у акті та роздруківці приладу Драгер. (а.с. 5).
З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 в їх присутності, погодився, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". Результат тесту показав 2,11 % проміле. (а.с. 4,5).
У процесі апеляційного розгляду було досліджено запис з нагрудної камери відеоспостереження, з якого вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку. Він погодився та в присутності двох свідків такий пройшов, результат - 2,11 % проміле, будь яких заперечень щодо результатів тесту не висловлював.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтвердив, що у вказаному місці автомобіль під керуванням ОСОБА_2 було зупинено, в ході розмови з ним, було чути запах спиртного з ротової порожнини, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, він погодився, результат – 2,11% проміле. 
Твердження апелянта про відсутність інформації щодо сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку приладу Драгер та документів, що підтверджують законність його використання не заслуговують на увагу з огляду на таке. 
З матеріалів справи убачається, що  на виконання запиту апеляційного суд Департаментом УПП в Хмельницькій області надіслано належним чином завірені копії документів засобу вимірювальної техніки, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, державну реєстрацію технічного приладу газоаналізатор, які були долучені до матеріалів справи та їм надано оцінку судом апеляційної інстанції, будь-яких порушень щодо застосування вказаного технічного засобу не виявлено.
Так, з даних свідоцтва про повірку №12-01/3357, газоаналізатора Alkotest 6820, виробник Drager Safety AG & Co, KGaA, Німеччина, яким проводився огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що він пройшов повірку 11.07.2019 року, свідоцтво чинне до 11.07.2020 року.

Згідно сертифікату відповідності вимірювальної техніки затвердженому типу серії № UA-MI/2-4574-2014 засвідчується, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alkotest…., Interlock XT, код УКТ ЗЕД 9027 80 17 00, які серійно виробляються фірмою «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідають затвердженому типу, зареєстрованому в Державномуреєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника. 

За даними свідоцтва про державну реєстрацію № 14455/2014 медичний виріб газоаналізатор Drager Alkotest виробник Drager Safety AG & Co, KGaA, Німеччина, згідно наказу Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року № 1529 внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для використання на території України. Строк дії свідоцтва необмежений.

З наданої відповіді ДП «Укрметртестстандарт» від 04.04.2017 року № 28-10/60 слідує, що газоаналізатори (алкотестери) Drager Safety AG & Co, KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації можуть експлуатуватись і надалі за умови проведення своєчасної повірки. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки 2Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Твердження апелянта про те, що суд незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення без його участі, чим порушено право ОСОБА_2 на захист є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у якому вказана дата, час розгляду справи, назва суду, його адреса, де наявний підпис ОСОБА_2 про ознайомлення його з місцем та часом розгляду справи (а.с.21). Крім того, у справі є довідки про доставку SMS-повідомлення, які були сформовані та надіслані ОСОБА_2 та захиснику Кравчуку Р.В. завчасно до дня розгляду справи (а.с 19,20). Розгляд справи відбувся саме у цей день, а з часу фіксації правопорушення у нього було достатньо часу для підготовки до свого захисту та забезпечення права на справедливий судовий розгляд у розумні строки з його участю, проте останні до суду не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, що свідчить про зловживанням процесуальними правами та способом затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення. 
А тому, немає підстав вважати, що було порушено право ОСОБА_2 на захист, зокрема, на безпосередню участь в судовому засіданні та на правову допомогу. 
Окрім того, в процесі апеляційного розгляду ОСОБА_2 , як апелянту, та його захиснику, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої права в апеляційній інстанції він реалізовував, скориставшись правовою допомогою. Його захист у судовому засіданні здійснював захисник Латюк П.Я., який давав пояснення на підтвердження доводів апеляційної скарги, виконував інші дії відповідно до укладеної із ОСОБА_2 угоди, а тому право на участь в судовому засіданні та на захист його інтересів поновлено в апеляційній інстанції.
Інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.
Невизнання ним своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.
Істотних порушень при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, на що є посилання в апеляційній скарзі, які б стали підставою для скасування постанови, не виявлено, а відтак, підстав для визнання недопустимими, зазначених апелянтом доказів, не вбачається.
Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 
п о с т а н о в и ла:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду Кулеша Л.М.