КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №761/3281/20
Апеляційне провадження №33/824/1587/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
31 березня 2021 року                                                 місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі головуючого - судді            Сержанюка А.С., із участю секретаря Ткаченко Ю.М.,  розглянувши матеріали адміністративної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову  Шевченківського районного суду           м. Києва від 29 січня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за  ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                           В С Т А Н О В И В :
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124  Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за  ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито. 
На обґрунтування ухваленої постанови місцевий суд, зокрема, зазначив наступне. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №016939 16.09.2020 року  о 07 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «SKODA SUPER B», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Толстого, 16 у     м. Києві, був не уважним, не врахував зміну дорожньої ситуації, здійснив зупинку другим рядом в крайній лівій смузі, не переконавшись, що не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, пасажир відкривши задні праві двері та скоїв зіткнення з ТЗ «SUZUKI», номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.3б, п. 15.13, п. 15.4 ПДР, тобто здійснив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами справи.
Відповідно до п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Проте, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.
Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Враховуючи, що правопорушення у відповідності до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ДПР18 №016939 вчинене 16 вересня 2020 року, то з часу вчинення правопорушення минув тримісячний строк накладення стягнення, а тому провадження по справі підлягає закриттю. 
Не погоджуючись із вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк оскарження судового рішення та скасувати постанову, закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з грубим порушенням норм матеріального права, зокрема, п.п. 15.13, 15.4, 11.14 Правил дорожнього руху України, без з`ясування обставин справи, без допиту працівників поліції, без перегляду запису відеореєстратора.
При цьому, водій мотоцикла   «SUZUKI», номерний знак НОМЕР_2 , в порушення Правил дорожнього руху України рухався  по роздільній полосі.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, заслухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_2 - Левчишиної О.В., дослідивши докази по справі, вважає за необхідне, згідно положень пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким ОСОБА_1 має право, зокрема,  на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, поновити апелянту строк апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду  м. Києва від 29 січня 2021 року і  його апеляційну скаргу задовольнити частково та скасувати постанову місцевого суду і закрити провадження в справі за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, з огляду на наступне.
 Як встановлено апеляційним  судом,  16 вересня 2020 року  о 07 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем «SKODA SUPER B», номерний знак НОМЕР_1 .
Рухаючись по вул. Толстого, 16 у м. Києві, був не уважним, не врахував зміну дорожньої ситуації, здійснив зупинку другим рядом в крайній лівій смузі, не переконавшись, що не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, де пасажир автомобіля відкрив задні праві двері унаслідок чого відбулось зіткнення з мотоциклом «SUZUKI», номерний знак НОМЕР_2 , після чого його відкинуло на припаркований автомобіль «Сузукі», номерний знак             НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 (б ), 15.13, Правил дорожнього руху України, згідно яких, відповідно, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, чим здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №016939, схемою до нього, поясненнями ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_2 ,        ОСОБА_4 та самого ОСОБА_1 , який підтвердив зазначені обставини ДТП  ( а.с. 2, 3, 4, 5, 6 ).  
При цьому, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.4  Правил дорожнього руху України, згідно якого, зокрема, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди, оскільки таких обставин при розгляді справи судом другої інстанції не встановлено.
Навпаки, матеріали справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, спростовують факт невиконання правопорушником саме зазначеного пункту Правил дорожнього руху України, оскільки водій здійснював рух в  крайній лівій смузі проїзної частини при зайнятій правій, тобто повністю дотримався вимог п. 11,5 Правил дорожнього руху України.
У відповідності до ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, п. 7 ст. 247 цього ж кодексу за яким провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за необхіднепровадження в справі закрити, оскільки правопорушення скоєно 16 вересня 2020 року, а справа розглянута місцевим судом 29 січня 2021 року ( а.с. 44-45 ).
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання про недотримання місцевим судом вимог ст.ст. 245,  251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при винесенні постанови, зокрема, щодо об`єктивного розгляду справи, вирішення її в точній відповідності з законом, оцінки частини доказів - схеми місця ДТП, змісту постанови щодо опису обставин, установлених під час розгляду справи, що свідчить про обґрунтованість заявлених апеляційних вимог в установленій судом другої інстанції частині.
З огляду на наведене, доводи апелянта про винесення постанови з грубим порушенням норм матеріального права, зокрема, п.п. 15.13, 15.4, 11.14 Правил дорожнього руху України, без з`ясування обставин справи, без допиту працівників поліції, без перегляду запису відео реєстратора, на переконання суду другої інстанції не свідчать, в силу викладеного, про обґрунтованість заявлених апеляційних вимог в установленій судом другої інстанції частині.
При цьому, недотримання вимог  Правил дорожнього руху України водієм мотоцикла   «SUZUKI», номерний знак НОМЕР_2 , як зазначає   ОСОБА_1 , за відсутності складеного працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовує його винність у порушенні п.п. 2.3 (б ), 15.13, Правил дорожнього руху України та не звільняє правопорушника від встановленої законом відповідальності.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розглянути адміністративну справу  за відсутності ОСОБА_1 , залишивши заявлене клопотання його представника - Боруха С.В. про відкладення розгляду справи без задоволення за його необґрунтованістю, зважаючи на неодноразове його клопотання про відкладення розгляду справи, необхідності розгляду справи у розумні строки та можливості розгляду справи за відсутності правопорушника та його представника за наявних у справі доказів та без порушень положень пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 293,  294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
 
                                           П О С Т А Н О В И В :
 
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду   м. Києва від 29 січня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову  Шевченківського районного суду  м. Києва від 29 січня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати і провадження в справі закрити за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й   оскарженню не підлягає.

 

 

         Головуючий                                              А.С. Сержанюк