П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11564/20 
                                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Нагірняк Микола Федорович  
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
16 березня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,
представника позивача: Богданова О.В. 
представника відповідача: Левицького Я.Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та скасування податкової вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату податкового боргу з єдиного податку в розмірі 15702,98 грн.
Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На  обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що в період з 11.02.2017 по 16.04.2020 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснювала підприємницьку діяльність і сплачувала єдиний податок. При поданні 06.11.2018 звітної податкової декларації позивач помилково визначила розмір своїх податкових зобов`язань з єдиного податку. 14.11.2018 позивача самостійно на усунення допущеної помилки подала уточнюючу декларацію за спірний період, якою визначила податкове зобов`язання з єдиного податку в розмірі 59539,21грн., про те в цій податковій декларації також була допущена помилка по причині сумнівів щодо заповнення рядка 15 та графи 17. 21.01.2019 позивач подала звітну податкову декларацію за 2018 рік, в якій також були допущені помилки при заповненні рядків 13 і 14, що призвело до завищення суми єдиного податку. 22.02.2019 позивач на усунення допущеної помилки подала уточнену податкову декларацію, але знову допустила помилки при її заповненні. 09.04.2019 позивач подала уточнюючі податкові декларації за 3 кв. 2018 року та за 2018 рік. Вказані самостійно виправлені помилки позивачем не були враховані відповідачем, що протиправно призвело до винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, яка в період з 11.02.2017 по 16.04.2020 перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник 3-групи.
Також встановлено, що 20.06.2020 уповноваженою особою податкового органу була проведена перевірка щодо сплати позивачем самостійно визначеного єдиного податку в 2018-2019 роках, про що складено акт перевірки. Така перевірка проводилася на підставі податкових декларацій платника та за даними інформаційної системи "Податковий блок" щодо своєчасності сплати Позивачем узгоджених сум єдиного податку в період 2017-2019 років. 
В ході перевірки були встановлені випадки несвоєчасності сплати позивачем спірних платежів до відповідного бюджету та сплати таких платежів до відповідного бюджету в неповному розмірі, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 15.07.2020:
- № 0094935113 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 2418,67 грн.;
- № 0094925113 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 13217,32 грн.
Крім того встановлено, що позивач в уточнюючій декларації платника єдиного податку  № 9250439137 від 14.11.2018 самостійно збільшила суму, яка підлягала перерахуванню до бюджету в розмірі 83247,34 грн. ( рядок 17 уточнюючої декларації). 
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, за приписами п.295.3 ст.295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Фізичні особи - платники податків повинні сплачувати податки і збори, що встановлені цим Кодексом, через установи банків або відділення операторів поштового зв`язку (п.57.5.  ст.57 Податкового кодексу України). 
Виконанням податкового обов`язку, як передбачено п.38.1 статті 38 Податкового кодексу України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
В силу положень пункту 295.3 статті 295 ПК України граничним строком сплати задекларованого такого зобов`язання з єдиного податку є 19.11.2018.
Станом на 19.11.2018 р. по інтегрованій картці платника за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" рахувалась переплата в сумі 79431,97 грн. Таким чином, залишок до сплати самостійно узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку є 3815,37грн. (по терміну - 19.11.2018р.). Погашення податкового зобов`язання по єдиному податку в сумі 3815,37 грн. було здійснено лише 23.11.2018року (з затримкою на 4 календарних дні).
При цьому, встановлено, що позивач в поданій податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2018 рік № 9308185304 від 21.01.2019 самостійно визначено податкове зобов`язання по єдиному податку в сумі 141130,53 грн. 
Граничний строк сплати єдиного податку по поданій податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2018рік № 9308185304 від 21.01.2019року- є 21.02.2019року.
Станом на 21.02.2019 по інтегрованій картці платника за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" рахувалась переплата в сумі 54002,59 грн. Таким чином, залишок до сплати узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку є 87127,94 грн. (по терміну - 21.02.2019р.). Погашення цього податкового зобов`язання по єдиному податку було здійснено 27.02.2019року (з затримкою на 6 календарних дні) шляхом сплати частини коштів в розмірі 21041,30грн.
За змістом п.126.1 ст.126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Отже, затримка в кількості 6 календарних днів не сплачених узгоджених податкових зобов`язань на суму 21041,30 грн. та затримка на 4 календарні дні на суму 3815,37 грн. правомірно стали підставою для застосування штрафу на загальна суму 2485,67 грн.
Аналогічно встановлено та визнається позивачем, що останній в поданих уточнених податкових декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 3 квартали 2018 року та за 2018 рік від 22.01.2019 самостійно визначені податкові зобов`язання по єдиному податку з граничним терміном сплати 21.02.2019.
За даними інтегрованої картки платника за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" терміни сплати таких узгоджених зобов`язань платником були порушені, а саме:
- кошти в сумі 20340,70грн. були зараховані до бюджету 29.03.2019, тобто з порушенням строку на 36 календарних дня;
- кошти в сумі 45745,90грн. були зараховані до бюджету 09.04.2019, тобто з порушенням строку на 47 календарних дня.
Згідно з п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Тобто, затримка в кількості 36 календарних днів не сплачених узгоджених податкових зобов`язань на суму 20340,70 грн. та затримка на 47 календарних днів на суму 45745,90 грн. правомірно стали підставою для застосування штрафу на загальна суму 13217,32 грн.
Зазначене свідчить про правомірність висновків податкового органу щодо порушення позивачем строків сплати самостійно узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку, що стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про застосування штрафів.
Безспірно, внесення змін до податкової звітності є правом платника та врегульовано правовими нормами ст.50 ПК України.
Водночас, позивач не врахував, що подання ним уточнених податкових декларацій мали місце після закінчення граничних строків сплати узгоджених самим платником своїх податкових зобов`язань згідно декларацій, що їм передували. Подання таких уточнених декларацій після закінчення граничних строків сплати узгоджених самим платником своїх податкових зобов`язань не можуть звільняти платника від застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати таких узгоджених зобов`язань.
Більш того, в розумінні вимог п.50.1 ст.50 ПК України подання у наступних податкових періодах уточнюючих декларацій є підставою для незастосування штрафів лише у випадку подання таких уточнюючих декларацій  внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу (перерахунок податку, перерахунок та обмеження податкової соціальної пільги).
Слід також зазначити, що відповідно до вимог п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Зазначене свідчить, що несплата позивачем нарахованих податкових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій на загальну суму 15702,99 грн. (13217,32 грн. + 2485,67 грн.) правомірно стали підставою для надсилання оскарженої вимоги.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 березня 2021 року.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.