КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 2-7551/11                                Головуючий у 1-й інстанції суддя: Притула Н.Г.
 
19 січня 2021 року                                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В., 
секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний Артем Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна, ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови, визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила:
визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича від 29.01.2020 про опис майна (коштів) боржника по виконавчому провадженню №60081391; визнати неправомірним та скасувати рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича оформлене постановою від 29.01.2020 року про обмеження права користування квартирою АДРЕСА_1 та про призначення відповідальним зберігачем цього нерухомого майна ОСОБА_4 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича усунути порушення прав заявниці.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про задоволення скарги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що відсутні докази на підтвердження направлення приватним виконавцем вимоги бути присутнім та надати доступ до квартири з метою проведення її опису та подальшої реалізації.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1920/2021	
Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи про причини неявки суд не повідомили.
Київський апеляційним судом здійснювалося Оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України учасників процесу.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників процесу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховував, що діючим законодавством не передбачено обов`язку приватного виконавця бути присутнім в приміщенні квартири опис якої проводиться, боржник фактично уникає виконання рішення суду, оскільки боржниця була обізнана зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагало від неї добросовісної процесуальної поведінки цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на її адресу, а тому в діях приватного виконавця відсутнє порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича перебуває виконавче провадження №60081391 з примусового виконання виконавчого листа №2-7551/11, виданого 18.03.2015 Шевченківським районним судом 
м. Києва, за яким у рахунок погашення заборгованості у сумі 971 112,02 грн. за кредитним договором №014/0005/82/11939 від 30.03.2007, що був укладений між банком та ОСОБА_2 звернуто стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений Рудою Л.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 серпня 2000 року за реєстровим №2591, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 10 серпня 2000 року і записаний в реєстрову книгу №д.407-268 за реєстровим №110.
29.01.2020 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. направив вимогу ОСОБА_1 в якій вимагав 05.02.2020 об 11.00 год. бути присутніми та надати доступ до квартири 
АДРЕСА_1 з метою проведення опису квартири та подальшої її реалізації.
29.01.2020 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника в якій на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» описав та наклав арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з: коридор - 4,6 кв.м., ванна - 1,9 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., кухня - 7,9 кв.м., житлова- 15,4 кв.м., житлова-14,8 кв.м., балкон - 0,7 кв.м., загальна площа 46,3 кв.м., житлова - 30,2 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_1 .
Постановою приватний виконавець наклав арешт на майно та встановив обмеження права користування - відчуження. Відповідальним зберігачем призначено представника стягувача ОСОБА_4 . В постанові не зазначено місце проведення опису, а лише зазначено що він проводився в присутності понятих.
ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з діями приватного виконавця стосовно винесення постанови про опис майна (коштів) боржника, так як у виконавчому листі в порушення вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку» не вказано опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя. Опис майна проведено з порушенням вимог ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень; без повідомлення заявниці, без огляду квартири, обміру її приміщень, в постанові не зазначено про стан квартири та матеріали її стін.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 26 даного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону, про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.
У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:
1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;
2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;
3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.
Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.
Згідно з положеннями статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих.
Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону, присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного А.В. перебуває виконавче провадження №60081391 з примусового виконання виконавчого листа №2-7551/11, виданого 18.03.2015 Шевченківським районним судом м. Києва, за яким у рахунок погашення заборгованості у сумі 971 112,02 грн. за кредитним договором №014/0005/82/11939 від 30.03.2007, що був укладений між банком та ОСОБА_2 звернуто стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений Рудою Л.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 серпня 2000 року за реєстровим №2591, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 10 серпня 2000 року і записаний в реєстрову книгу №д.407-268 за реєстровим №110.
З метою виконання рішення суду, 29.01.2020 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника в якій на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» описав та наклав арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з: коридор - 4,6 кв.м., ванна - 1,9 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., кухня - 7,9 кв.м., житлова - 15,4 кв.м., житлова -14,8 кв.м., балкон - 0,7 кв.м., загальна площа 46,3 кв.м., житлова - 30,2 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_1 . 
Постановою приватний виконавець наклав арешт на майно та встановив обмеження права користування - відчуження. Відповідальним зберігачем призначено представника стягувача ОСОБА_4 . В постанові не зазначено місце проведення опису, а лише зазначено що він проводився в присутності понятих (а. с. 11-13).
Таким чином, зазначена постанова винесена приватним виконавцем відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням квартири - загальної площі, кількості кімнат (приміщень), їх площа та призначення, поверх, на якому розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» у вказаній постанові зазначено, що такі виконавчі дії проведено в присутності понятих.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази на підтвердження направлення приватним виконавцем вимоги бути присутнім та надати доступ до квартири з метою проведення її опису та подальшої реалізації не спростовують висновків суду.
Встановлено, що 29.01.2020 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. направив вимогу ОСОБА_1 в якій вимагав 05.02.2020 об 11.00 год. бути присутніми та надати доступ до квартири 
АДРЕСА_1 з метою проведення опису квартири та подальшої її реалізації (а. с. 7-9).
Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, копія оскаржуваної постанови від 29.01.2020 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного А.В. про опис та арешт майна (коштів) боржника доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
Таким чином, рішення суду обов`язкові до виконання та державний виконавець зобов`язаний вживати всіх необхідних дій для цього.
За наведеного, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
При цьому колегія суддів враховує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша ст.16 ЦК України).
Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суди встановили, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що описане та арештоване державним виконавцем нерухомого майно відбувалося з суттєвими порушеннями прав заявника.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.
 
Повний текст постанови складено 20.01.2021.
 
Головуючий:                                                            В.В. Саліхов

Судді:                                                                        І.М. Вербова

                                                                                  О.В. Шахова