ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 р. 	Справа № 440/3144/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                        Бершова Г.Є.,
суддів:                                                            Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 по справі № 440/3144/20 (головуючий 1 інстанції Клочко К.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на користь ОСОБА_1 ;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 12 500,00 грн.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у період з 2003 по 2020 рік він проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України. Наказом ГУНП в Полтавській області від 25.02.2020 № 83 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через хворобу. Вислуга років станом на 29.02.2020 складає 18 років 05 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні - 21 рік 06 місяців 06 днів. Позивач вважає, що в день звільнення йому мала бути виплачена одноразова грошова допомога при звільненні. Однак, така допомога виплачена позивачу відповідачем не в день звільнення, а 30.03.2020. Відтак, позивач наполягає на необхідності стягненні на його користь середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні (30 днів). 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 по справі № 440/3144/20 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на користь ОСОБА_1 .
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 13 022,10 грн.
Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Обґрунтовую апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що виплата поліцейським одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби та не входить до повноважень ГУНП в Полтавській області. Отже, ГУНП в Полтавській області при проведенні виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні діяло в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством. 
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Наказом ГУНП в Полтавській області від 25.02.2020 № 83 о/с капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції звільнено зі служби на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через хворобу 29.02.2020. Вислуга років станом на 29.02.2020 складає 18 років 05 місяці 03 днів, у пільговому обчисленні - 21 рік 06 місяців 06 дні. Він має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 18 років. (а.с. 10). 
За інформацією з виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу в розмірі 103356,15 грн на користь останнього ГУНП в Полтавській області перераховано 30.03.2020 (а.с. 13).
Вважаючи протиправною виплату ГУНП в Полтавській області на його користь  одноразової грошової допомоги лише 30.03.2020, а не у день звільнення зі служби в органах Національної поліції (29.02.2020), останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення з управління на його користь середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 29.02.2020 по 30.03.2020 в сумі 12 500 грн та зобов`язання управління провести виплату йому середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що обов`язок виплатити компенсацію за затримку розрахунку при звільненні покладено саме на роботодавця, тож якщо позивача звільнено зі служби, тобто припинено трудові правовідносини за наказом ГУНП в Полтавській області то і обов`язок виплатити належне позивачу грошове забезпечення, як і наслідки за неналежне виконання цього обов`язку, теж покладено на нього.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до положень статті 102 Закону №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
За змістом частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
За правилами пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.  
Згідно з частинами 1, 2 статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (далі - Порядок №260), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 15 Порядку №260 визначено, що при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
Разом з тим, ані Законом №580-VIII, ані Порядком № 260 не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів поліції. 
Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини. 
Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як вже зазначалося, виплата поліцейським, які звільняються зі служби за власним бажанням, одноразової грошової допомоги при звільненні передбачена статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пунктом 10 Постанови № 393.
Проте оскільки зазначені нормативно-правові акти, які визначають порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським, не містять норм, які б регулювали питання строку розрахунку при звільненні та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, то необхідно виходити з приписів трудового законодавства щодо оплати праці.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.06.2020 № у справі № 806/298/17 (89598855).
Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Вказана правова позиція узгоджується з позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2015 року (справа № 21-8а15), та Верховним Судом у постанові від 19 червня 2019 року (справа №820/3313/17), від 05 грудня 2019 року (справа №806/409/17).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції 29.02.2020 у відповідності до наказу ГУНП в Полтавській області від 25.02.2020 № 83 о/с "По особовому складу", тоді як фактичний розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги управлінням проведено 30.03.2020. 
З огляду на викладене, враховуючи зміст статті 117 Кодексу законів про працю України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що тривала 30 днів. 
Колегія суддів стосовно розрахунку середнього заробітку, наведеного у позовній заяві з посиланням на Постанову КМУ № 100 зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 розділу XI Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються до цих правовідносин в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до пункту 2 Постанови № 988 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.
Такий Порядок затверджено згаданим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799).
Відповідно до пункту 2 згаданого Наказу він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Вперше Закон № 580-VIII опублікований в офіційному виданні - газеті "Голос України" 06 серпня 2015 року (№ 141-142), отже, відповідно до статті 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, окремі положення закону набрали чинності 07 серпня 2015 року, а Закон в цілому - 07 листопада 2015 року.
Відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.
Порядок № 260 опублікований та, відповідно, набрав чинності, 27 травня 2016 року (Офіційний вісник України від № 39).
У справі, що розглядається, період затримки розрахунку при звільненні тривав з 01.03.2020 року по 30.03.2020 року, тобто після набрання чинності згаданим спеціальним нормативно-правовим актом.
Відповідно до статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, а ті, що не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
Враховуючи, що на дату звільнення позивача зі служби в поліції набрали законної сили норми спеціального нормативно-правового акта (Порядку № 260) при обчисленні суми середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню за час затримки розрахунку при звільненні позивача положення Постанови № 100 не підлягають застосуванню.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі №806/2164/16 (реєстраційний номер 79528120).
Згідно довідки ГУНП в Полтавській області від 10.07.2020 №1007/115/29/01-2020, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 на момент звільнення, обраховане згідно положень пункту 9 Розділу І Порядку № 260, складає 434,07 грн .
Час затримки виплати позивачу одноразової грошової допомоги становить 30 календарних днів (з 01.03.2020 по 30.03.2020). 
З урахуванням викладеного, стягненню з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13022,10 (30х434,07грн).
Стосовно посилання ГУНП в Полтавській області на те, що воно не є роботодавцем позивача, а тому і не може нести відповідальність за несвоєчасний розрахунок з ним колегія суддів зазначає, що відповідачем у цій справі є ГУНП в Полтавській області, яке у правовідносинах, які виникли у зв`язку зі звільненням позивача зі служби в органах поліції, діяло як орган, до компетенції якого (в особі його керівника) віднесено прийняття рішень про прийняття і звільнення зі служби, тобто як роботодавець.
З урахуванням положень пункту 3 розділу І Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Отже, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і ГУНП в Полтавській області, у структурі якої працював позивач, як роботодавець, і як орган, до відання якого віднесено виплату цієї допомоги, зобов`язане її виплатити.
З огляду на положення статей 116, 117 КЗпП, обов`язок виплатити компенсацію за затримку розрахунку при звільненні покладено саме на роботодавця, тож якщо позивача звільнено зі служби, тобто припинено трудові правовідносини за наказом ГУНП в Полтавській області то і обов`язок виплатити належне позивачу грошове забезпечення, як і наслідки за неналежне виконання цього обов`язку, теж покладено на нього.
Такий висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 30.01.2019 у справі № 806/2164/16 та підтверджуються практикою Верховного Суду у аналогічних правовідносинах (постанови від 21.05.2020 у справі № 823/911/16, від 27.04.2020 у справі № 812/639/18, від 30.01.2019 у справі № 806/2164/16).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Отже, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 по справі № 440/3144/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко