Ухвала
 
11 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 202/30/17 
 
провадження № 61-1364ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Л. Л. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.
 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Скасовано рішення від 18 листопада 2016 року, індексний номер 32430682, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л. Л.
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №17503809 про державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570 на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовлено.
 
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено. 
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1   до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Л. Л. закрито. 
 
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року змінено в частині обґрунтування правових підстав задоволених позовних вимог. 
 
У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року подану касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишено без руху для зазначення у касаційній скарзі обов?язкових підстав касаційного оскарження, надання касаційної скарги у новій редакції та надання її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. 
 
У зв`язку з невиконанням Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху, ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» повернуто особі, яка її подала. 
 
22 січня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» вдруге направило до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року. 
 
Заява Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволенню, оскільки обґрунтовуючи наявність підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, заявник посилається на невиконання ним вимог ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року щодо не усунення недоліків першої касаційної скарги, яку повернуто ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року. При цьому доказів наявності обставин, які б об`єктивно завадили Акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року, заявником не надано. 
 
За таких умов Верховний Суд вважає, що зазначені доводи заявника не обумовлюють наявності поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження та можуть призвести до порушення прав іншої сторони і викликати сумніви в об`єктивності суду.
 
У зв`язку з вищезазначеним Верховний Суд позбавлений можливості визнати причини пропуску строку поважними та поновити його. Тому клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволенню. 
 
Заявник протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та наданням відповідних доказів.
 
Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Заявник узагальнено посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
 
Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 12 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк