УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/1251/20 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №291/1251/20 за позовом акціонерного товариства  комерційний  банк  «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 13 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Митюк О.В. в смт Ружині, 
в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1  звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 20.02.2008 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті АТ КБ «ПриватБанк», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, унаслідок чого, станом на 14 вересня 2020 року виникла заборгованість в сумі 63728 грн 07 коп., з яких: 37519 грн 70 коп. – заборгованість за тілом кредиту; в тому числі – 00 грн 00 коп. –заборгованості за поточним тілом кредиту; 37519 грн 70 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн 00 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками; 00 грн 00 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 13108 грн 35 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13100 грн 02 коп. – нарахована пеня; 00 грн 00 коп. нараховано комісії. Враховуючи вищевикладене, просило стягнути з відповідача 63728 грн 07 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
 Заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 13 січня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість  за   договором № б/н від 14.03.2011 в розмірі 37519 грн 70 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених вимог, щодо стягнення заборгованості за відсотками та пені і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі. Зокрема вказує, що ОСОБА_1 погодилася, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Тарифами, складають між ними та позивачем договір про надання банківських послуг, які були надані останній для ознайомлення, про що свідчить її підпис на вказаній заяві.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно договору №б/н від 20 лютого 2008 року  ОСОБА_1  отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що  підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг» у ПриватБанку. 
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 14 вересня 2020 року  ОСОБА_1  перед банком має заборгованість сумі 63728 грн 07 коп., з яких: 37519 грн 70 коп. – заборгованість за тілом кредиту; в тому числі – 00 грн 00 коп. –заборгованості за поточним тілом кредиту; 37519 грн 70 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн 00 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками; 00 грн 00 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 13108 грн 35 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13100 грн 02 коп. – нарахована пеня; 00 грн 00 коп. нараховано комісії. 
 Відповідно до ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч.1 ст. 638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
       Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відмовляючи в задоволенні позову  в частині стягнення процентів, пені, суд першої інстанції виходив з того,  що Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису   відповідача, сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів та пені.
Апеляційний  не може повністю погодитись  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
У підтвердження обґрунтування позову в частині щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами та пені банк додав до позовної заяви довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 та у якій встановлена відсоткова ставка 3,0% та розмір пені за невиконання зобов`язання.
Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до п.2.11.2.12 Умов та Правил, який передбачає, що сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181- дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:
86,4 % - для картки «Універсальна»;
84,0 % - для картки «Універсальна голд». 
Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до п.2.11.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, а не на підставі довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Матеріали справи не містять доказів, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг Приватбанк розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за прострочений кредит.
       З огляду на наведене суд першої інстанції обгрутовано відмовив у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит.
Однак, відмовляючи у стягненні пені, суд першої інстанції не врахував, що порядок нарахування пені визначений довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 .
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Із огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені в сумі 13 100, 02 грн. підлягає до скасування із ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким така заборгованість стягується.
Натомість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається в цій частині без змін.
В іншій частині  рішення суду не оскажувалось.
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Незважаючи на те, що позов задоволено частково, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 141 ЦПК України стягнув з відповідача судовий збір в повному обсязі. Тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України  пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2    на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1 235,97 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1 573,34 грн, а всього 2809,31 грн.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 13 січня 2021 року в частині  відмови у задоволенні позовних вимог  акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення  пені та судового збору  - скасувати та постановити в  цій частині  нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 13 100 грн 02 коп. пені та 2 809 грн 31 коп. судових витрат.
       В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили  з дня  її прийняття  та не  підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий 

Судді