КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №760/24819/20	Головуючий у І інстанції: Педенко А.М.	
Провадження №33/824/1325/2021		
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   УКРА Ї Н И
 
19 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
 
            Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
            Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
            В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.
            За доводами апелянта, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем, та зобов`язаний був проходити огляд на стан сп`яніння. 
            Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
            Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 25 жовтня 2020 року о 22 годині 07 хвилин у м. Києві по вул. Суздальській,3 керував транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу працівників поліції від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1  відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п.2.5 ПДР України.
            Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено , що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.. 245, 251,280,283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
            Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
            Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, розмовляючи за кермом по мобільному телефону і був зупинений працівниками поліції. У зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти відповідний огляд у медичному закладі, від чого останній відмовився.
            Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозапису з нагрудної  камери працівника поліції, та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На бланку направлення водія для проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 власноручно зазначив, що він відмовляється від медичного огляду.
            При цьому, із дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Жодних заперечень на те, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_1 не висловлював. 
            Крім цього, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, не містить вимог щодо присутності свідків під час зупинки транспортного засобу.
            За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав ОСОБА_1 винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.
            Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
            На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,  суд-
П О С Т А Н О В И В:
                Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року, якою   ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - без задоволення.
            Постанова апеляційного судує остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                            А.М. Стрижеус