Справа № 351/967/20 
Провадження № 22-ц/4808/282/21 
Головуючий у 1 інстанції Сегін  І. Р. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчука І.В., Девляшевського В.А.                
секретаря                Пацаган В.В.,        
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням в.о. начальника Снятинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиція (Івано-Франківськ) Істратія Володимира про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Снятинського районного суду від 12 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Сегін І. Р. у м. Снятині, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року в.о. начальник Снятинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиція (Івано-Франківськ) Істратія Володимира звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .  
       Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Снятинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться виконавчий лист №351/967/20 від 18 серпня 2020 року, виданий Снятинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1   на  користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість згідно розписки в сумі 150 250  грн. та судових витрат у сумі 1525,00 грн. По даному виконавчому листу державним виконавцем 04.09.2020 р. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та направлено боржнику для самостійного виконання, однак рішення суду боржником виконано не було. З метою виявлення майнового стану боржника державним виконавцем неодноразово направлялись запити у реєструючі органи, згідно відповідей на які за боржником майно, транспортні засоби, сільськогосподарська техніка не зареєстровані, державний кордон не перетинався, згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником нерухоме майно не числиться, арешт накладено на все нерухоме майно, згідно відповіді сектору реєстрації сільськогосподарської техніки ГУ Держпродспоживслужбив Івано-Франківській області за боржником техніка не зареєстрована, при цьому згідно відповіді з Пенсійного Фонду України від 14.09.2020 боржник отримує пенсію. 28.10.2020 державним виконавцем здійснено виїзд по місцю проживання боржника по, та під час проведення виконавчих дій ОСОБА_1 повідомила про те, що планує у майбутньому виїжджати за межі України на постійне місце проживання до дочки, яка на даний час проживає у Греції. 06.11.2020 згідно постанови про арешт коштів боржника накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, однак станом на 10.11.2020 боржником заборгованість в сумі 151775,00 грн.не оплачена. Державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, виконання ухвали просив покласти на Державну прикордонну службу України.
Ухвалою Снятинського районного суду від 12 листопада 2020 року подання старшого державного виконавця Снятинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Янчука Василя Васильовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 управі виїзду за межі України задоволено.
Тимчасово обмежино ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа (для громадян України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка); шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, а саме до повернення заборгованості в розмірі 151775,00 грн.
Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.
Засвідчену копію ухвали надіслано до Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 
Не погоджуючись із  ухвалою суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової про відмову в задоволенні подання в.о. начальника Снятинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиція (Івано-Франківськ) Істратія Володимира про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Зокрема, апелянт вказує на те, що державним виконавцем не надано докази про ухилення від виконання рішення суду та необґрунтовано застосування додаткового заходу впливу з метою належного виконання рішення суду. Вказує, що добросовісно виконує свої обов`язки, вчиняє всі можливі та залежні від неї заходи для виконання рішення, від його виконання не ухиляється. 
19 січня 2021 року старший державний виконавець ДВ Снятинського РВДВС Південно-Західного міжрегіонального УМЮ (Івано-Франківськ) Янчук Василь Васильович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що ОСОБА_1 на час звернення до суду із поданням рішення суду про стягнення заборгованості не виконано. Намір боржника виїхати з-за кордон державним виконавцем зафіксовано в акті від 28 жовтня 2020 року та в присутності понятих.
Сторони  у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. 
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення подання в.о. начальника Снятинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиція (Івано-Франківськ) Істратія Володимира про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність невиконаного зобов`язання, вказане зобов`язання умисно та протягом тривалого часу не виконує, на попередження виконавця не реагує. Крім того в матеріалах справи та виконавчого провадження відсутні будь-які докази, які б вказували на наявність поважних причин для невиконання боржником зобов`язання. Встановлені обставини в своїй сукупності вказують на ухилення ОСОБА_1 від виконання свого зобов`язання по відшкодуванню, заборгованості згідно розписки в сумі 150250,00 грн. та судових витрат у сумі 1525,00грн..
Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. Конституція України передбачає також можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.
Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.
Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, рішенням Снятинського районного суду від 01 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість згідно розписки в сумі 150 250 грн та 1525 грн судових витрат.
На виконання вище вказаного рішення суду, 18 серпня 2020 року Снятинським районним судом видано виконавчий лист (а.с.44)
Державним виконавцем 04.09.2020 р. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62953925 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа (а.с.45).
Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстроване (а.с.45). 
Згідно відповіді з Пенсійного Фонду України від 14.09.2020 боржник отримує пенсію у розмірі 2 518,40 грн (а.с.53)
Постановою державного виконавця від 21 вересня 2020 року ВП №62953925 звернуто стягення на доходи боржника (а.с.54)
Згідно акту від 05 жовтня 2020 року та 28 жовтня 2020 року складених державним виконавцем Янчуком В.В. на виклик у державну виконавчу службу з`явилась та повідомила про відсутність коштів для сплати заборгованості за рішенням суду та при проведення виконавчих дій в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 також повідомила про відсутність коштів (а.с.58-59). 
Постановою державного виконавця від 06 листопада 2020 року ВП №62953925 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с.63)
За змістом п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин " питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
Таким чином, діючим цивільно-процесуальним законодавством України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконаних зобов`язань, а за умисне ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. При цьому, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про умисне ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.
Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник умисно ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.
У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.
Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.
Також державним виконавцем не подано жодних доказів про те, що при достатньому матеріальному забезпеченні є доведеним факт умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні подання.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384,389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1   ОСОБА_2  задовольнити. 
Ухвалу Снятинського районного суду від 12 листопада 2020 року скасувати.
Постановити  нове рішення.
У задоволенні подання в.о. начальника Снятинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиція (Івано-Франківськ) Істратія Володимира про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повний текст складено 11 березня 2021 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк                                                                                                І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський