УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/5154/20
Провадження № 22-ц/4820/157/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        позивача         ОСОБА_1 ,
               представника позивача         ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про повернення боргу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення боргу.
ОСОБА_1 зазначив, що 1 червня 2009 року сторони уклали договір позики, за умовами якого він позичив ОСОБА_3 14 500 доларів США на строк до 1 серпня 2009 року. ОСОБА_3 не повернув позику в установлений договором строк і неодноразово звертався до нього з проханням про відстрочення платежу. Позивач переніс операцію з ендопротезування лівого кульшового суглобу та хворіє на ряд тяжких захворювань, у зв`язку з чим він не зміг своєчасно звернутися до суду з позовом про повернення боргу.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд поновити строк звернення до суду як такий що пропущений ним із поважних причин, і стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 355 000 грн позики, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України є еквівалентом 14 500 доларів США на день пред`явлення позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року в позові відмовлено.
Суд виходив з того, що ОСОБА_3 не виконав зобов`язання за договором позики та не повернув ОСОБА_1 грошові кошти, натомість позов не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 пропустив позовну давність із поважних причин, а тому його порушене право підлягає захисту. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

1 червня 2009 року сторони уклали угоду, за умовами якої ОСОБА_1 позичив ОСОБА_3 14 500 доларів США на строк до 1 серпня 2009 року. За кожний прострочений день ОСОБА_3 зобов`язався сплатити пеню 0,06%.
ОСОБА_3 не виконав зобов`язання за договором позики та не повернув грошові кошти до теперішнього часу.

Застосовані норми та джерела права

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції (далі – Конвенція), яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність – це право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав – учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, яка визнається укладеною з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Предметом виконання грошового зобов`язання за договором позики може виступити певна грошова сума, що повинна бути повернута боржником кредитору у строк, визначений договором.
Позовна давність – це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.
З матеріалів справи вбачається, що за умовами укладеного сторонами договору позики ОСОБА_3 повинен був повернути ОСОБА_1 14 500 доларів США до 1 серпня 2009 року, наразі відповідач не виконав цього обов`язку.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 не виконав зобов`язання за договором позики.
Про порушення свого суб`єктивного права ОСОБА_1 довідався 2 серпня 2009 року.
Згідно приписів ст.ст. 253, 254 ЦК України перебіг позовної давності почався 2 серпня 2009 року та закінчився 2 серпня 2012 року.
Водночас, ОСОБА_1 пред`явив до ОСОБА_3 позов про стягнення боргу за договором позики лише 24 лютого 2020 року, тобто після спливу позовної давності.
У свою чергу, ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності (а.с. 41-43).
Довідка Хмельницької обласної лікарні від 10 вересня 2009 року №254 (а.с. 3) про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні лікарні з 25 серпня до 10 вересня 2009 року та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 5 листопада 2019 року (а.с. 2) щодо позивача, достовірно не вказують на те, що мали місце об`єктивні перешкоди для пред`явлення ОСОБА_1 позову до ОСОБА_3 про стягнення позики у межах позовної давності.
Також матеріали справи не містять даних про вчинення ОСОБА_3 дій, які свідчать про визнання ним свого боргу, та в силу ст. 264 ЦК України дають підстави суду для висновку про переривання перебігу позовної давності.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом позовної давності.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини.
Посилання ОСОБА_1 на неналежну оцінку судом досліджених доказів є необґрунтованими. При цьому суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду додані ОСОБА_1 до апеляційної скарги консультативний висновок Хмельницької обласної лікарні від 8 грудня 2020 року (а.с. 86) і трудову книжку (а.с. 87), оскільки ці письмові докази подані позивачем без дотримання вимог ст.ст. 83, 367 ЦПК України.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2021 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.В. Купельський

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Мазурок О.В.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27