УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/16714/19 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Галацевич О.М., 

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №295/16714/19 за позовом акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі, 
в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 11.07.2018 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії № 8032813530КР/№2018-07 з додатками та Додатковою угодою № 1 від 11.07.2018. Згідно з умовами Договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію до карткового рахунку, у межах якої позивач надає відповідачу кредит з лімітом в розмірі не більше 10000,00 грн для проведення операцій із застосуванням картки, а клієнт зобов`язується повернути кредит Банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Проте, відповідач не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту у термін, визначений умовами договору, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 12.05.2020) у розмірі 17 585,40 грн, яка складається: 9997, 95 грн – залишок простроченої заборгованості за кредитом; 2041, 71 грн – заборгованість за процентами; 4 057, 65 грн – пеня; 428, 31 грн – три проценти річних; 1059, 78 грн – інфляційні втрати. На адресу відповідача 08.08.2019 року за № 52-16/158 була направлена претензія з вимогою у строк до 15.08.2019 року здійснити погашення кредиту, проте зазначена претензія залишилася без задоволення. На підставі викладеного, акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 17585, 40 грн.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року позов акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі заборгованість за Договором про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії №8032813530КР/№2018-07 від 11.07.2018 року в розмірі 12090,55 грн, яка складається із основного боргу 9997,95 грн, процентів 487,55 грн, трьох процентів річних по основному боргу 67,38 грн, пені на суму простроченого тіла кредиту в розмірі 500,87 грн, пені на суму прострочених відсотків у розмірі 168,08 грн, індекс інфляції 868,74 грн та 1320,70 грн судового збору. 
       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі подало апеляційну скаргу в якій просить його скасувати в частині залишеного без задоволення позову та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким задовольнити позов в повному обсязі. 
На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що починаючи з 11.07.2018 року відповідач користувався кредитними коштами, проте в межах дії договору допустив невиконання ряду грошових зобов`язань. Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволені позовних вимог про стягнення прострочених процентів, пені та трьох відсотків річних. Вважає, що підставою таких позовних вимог є факт укладання Кредитного договору та факт невиконання з боку позичальника його умов в частині прострочення сплати основного боргу. Крім того, вказує, що зазначені обставини доводяться та підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, в тому числі банківськими виписками, тому посилання суду першої інстанції на їх необґрунтованість та неправильність є недостатньо вмотивованими.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню  з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 11.07.2018 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії № 8032813530КР/№2018-07 з додатками та Додаткову угоду № 1 від 11.07.2018 року.
Відповідно до умов укладеного договору, було відкрито кредитну лінію до карткового рахунку у межах якої позивач надає відповідачу кредит з лімітом в розмірі не більше 10000,00 грн для проведення операцій із застосуванням Картки, а Клієнт зобов`язується повернути кредит Банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором.
Згідно п. 2.11. Договору за користування кредитом клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 30% річних. Банк має право ініціювати встановлення нового розміру процентної ставки за користування Кредитом. За наявності спільної згоди Сторін щодо зміни розміру процентної ставки вони укладають додаткову угоду до Договору про внесення до нього відповідних змін.
Відповідно до п. 8.2.13. Договору, відповідач зобов`язався, зокрема, сплачувати банку проценти, нараховані банком за користування кредитом, щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані.
11 липня 2018 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1, якою було погоджено, що в рамках правовідносин сторін за договором під терміном «Грейс - період» мається на увазі період з дати надання клієнту кредиту (виключно при здійсненні за допомогою Картки безготівкової розрахункової операції у торгівельно-сервісній мережі) до 20 (двадцятого) числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому відбулося таке надання Кредиту. Грейс - періоди визначаються для кожного випадку відповідного надання Кредиту. Протягом кожного Грейс - періоду проценти за користування Клієнтом відповідною частиною Кредиту (а саме частиною Кредиту, отриманою виключно при здійсненні за допомогою Картки безготівкової розрахункової операції у торгівельно-сервісній мережі) нараховуються за фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01%.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що Договір, Додаткова угода, заяви ОСОБА_1 від 11.07.2018 року, а також Додаток до Договору №3, підписані відповідачем. Змістом зазначеного Договору та Додаткової угоди від 11.07.2018 року сторони погодили розмір процентної ставки та порядок нарахування пені. 
Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за Договором становить 17585,40 грн, яка складається із основного боргу 9997,95 грн, процентів 2041,71 грн, пені на суму прострочених процентів 532,35 грн, пені на суму простроченого основного боргу 3525,30 грн, трьох процентів річних по простроченим процентам 47,84 грн, трьох процентів річних по основному боргу 380,47 грн, індекс інфляції (за період з 01.09.2018 року по 30.09.2019 року) 1059,78 грн.
При визначенні суми заборгованості 17 585,40 грн позивачем враховано часткове погашення відповідачем заборгованості (7 платежів по 300,00 грн та один платіж на суму 305,00 грн), що відповідає наданим відповідачем копіям квитанцій. У цій частині судове рішення позивачем не оскаржуються.
Апеляційний суд погоджується із рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення вимог про стягнення процентів.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Велика Палата ВС роз`яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З чого слідує неприпустимість одночасно стягувати два види процентів, різних за своєю правовою природою, а саме процентів за користування грошовими коштами згідно ч. 2 ст.1048 і ч. 2 ст.1050 ЦК України, та процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що строк дії Договору встановлено до 31.07.2021 року.
Згідно претензії позивача від 08.08.2019, у зв`язку з невиконанням взятих ОСОБА_1 на себе зобов`язань, банк вимагав достроково погасити заборгованість, а саме до 15.08.2019 року.
Відтак, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання на 15.08.2019, на підставі чого право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилось, а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд першої інстанції правильно вважав, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсотках суперечить вимогам законодавства з огляду на одночасне нарахування відсотків, передбачених Договором та передбачених ст. 625 ЦК України.
З огляду на наведені вимоги закону та обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь банку заборгованість зі сплати відсотків в сумі 487,55 грн (із розрахунку 9997,95 грн - заборгованість по тілу кредиту х 30,00 % - відсоткова ставка за кредитом : 365 х 352 днів - кількість прострочених днів за період з 01.09.2018 по 15.08.2019 = 2892,55 грн - 2405,00 грн (сума погашених процентів).
Оскільки відповідач визначив розмір заборгованості за кредитом станом на 06.11.2019, то суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача три проценти річних за період з 16.08. 2019 по  06.11.2019 в сумі 67 грн 38 коп. за правилами ст.625 ЦК України .
З наведених підстав, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про стягнення три проценти річних відповідно до вимог ст.625 ЦК України в сумі 428 грн 31 коп., з яких три проценти річних від простроченої частини основного боргу в сумі 380 грн 47 коп. за період з 01.08.2018 по 06.11.2019 та три проценти річних від прострочених процентів в сумі 47 грн 84 коп. за період з 29.09.2018 по 31.01.2019 року.
Щодо часткового задоволення вимог про стягнення пені та інфляційних витрат, то апеляційний суд виходить з наступного.
Стягуючи з відповідача пеню на суму простроченого тіла кредиту в розмірі 500 грн 87 коп., на суму прострочених відсотків у розмірі 168 грн 08 коп. та інфляційні витрати в розмірі 868 грн 74 коп., суд першої інстанції в рішенні суду не зазначив розрахунків з яких визначив ці розміри.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно п. 9.1.2. Договору у разі прострочення оплати наданих клієнту банківських послуг, погашення кредиту та/або процентів за кредитом, клієнт сплачує банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме у періоді, за яких нараховується пеня. Пеня нараховується на суму простроченої заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів її прострочення, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня її погашення у повному обсязі (включно). При цьому, сума пені, нарахованої за прострочення погашення заборгованості клієнта за кредитом та процентів за кредитом, не може становити більше 15% від суми кожного відповідного прострочення платежу.
Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за пенею на суму простроченого основного боргу становить 3525 грн 30 коп., за пенею на суму прострочених відсотків – 532 грн 35 коп., індекс інфляції (за період з 01.09.2018 по 30.09.2019) 1059,78 грн.
За наведених обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення пені та інфляційних витрат підлягає зміні, із збільшенням стягнутих сум. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України  пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1711 грн 61 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2683 грн 54 коп., а всього 4395 грн 15 коп.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.          
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2020 року в частині стягнення пені, інфляційних витрат та судових витрат змінити, збільшити пеню на суму простроченого тіла кредиту з 500 грн 87 коп. до 3 525 грн 30 коп., пеню на суму прострочених відсотків з 168 грн 08 коп. до 532 грн 35 коп., інфляційних витрат з 868 грн 74 коп. до 1059 грн 78 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі 4395 грн 15 коп. судового збору
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуючий 

Судді