ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 року                              м.Дніпро                             Справа №  904/3734/18
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. 
судді:  Вечірко І.О., Кузнецова І.Л.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємця Лиховид Романа Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області   від 12.10.2020р., суддя  Панна С.П. (повне рішення складено 22.10.2020), у справі № 904/3734/18

за позовом Синельниківської міської ради, м.Синельникове Дніпропетровська область
до Фізичної особи-підприємця Лиховид Романа Миколайовича, м.Синельникове Дніпропетровська область 
про стягнення збитків у розмірі 13040,11 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог
Синельниківська міська рада 17.08.2018р. звернулась з позовом до Фізичної особи-підприємця Лиховид Романа Миколайовича, в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь збитків у розмірі 13040,11 грн. та судовий збір у розмірі 1762, 00 грн.
Позовні вимоги Позивача обґрунтовані тим, що Відповідач використовує земельну ділянку без відповідних документів на землекористування, що призвело до ненадходження до міського бюджету земельних платежів, у зв`язку з цим Позивачу було завдано збитків на загальну суму 13040,11 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020р. у справі № 904/3734/18 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Лиховида Романа Миколайовича на користь Синельниківської міської ради Дніпропетровської області збитки у розмірі 13040,11 грн. та 1762 грн. судового збору.
Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи встановлено, що у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання із внесення плати за користування земельною ділянкою у спірний період.
Судом також встановлено те, що відповідач у спірний період мав статус фізичної особи підприємця, що підтверджується інформацією наданою Синельниківською ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області. 

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись        з вказаним рішенням суду першої інстанції,        Фізична особа-підприємць Лиховид Роман Миколайович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020р. у справі № 904/3734/18.
Скаржник заначає, що першої інстанції повинен був закрити провадження у справі, оскільки Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у спірних правовідносинах Лиховид P.M. виступає як фізична особа - підприємець, що виключає його участі у справі в якості сторони. Цей спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Узагальнені доводи інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.    Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Лиховид Романа Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020р. у справі № 904/3734/18; з урахуванням положень ч.2 ст.271 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, в порядку письмового провадження; надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.        

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами
Гр. Лиховід Роман Миколайович є власником  будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору даруванні від 23.02.2004 року.
В ході проведення Аудиту бюджету міста Синельникове та планової ревізії фінансово-господарської діяльності Виконавчого комітету Синельниківської міської ради та законності використання земель міста, управління майном, що належить територіальній громаді міста Синельникове, ні підставі розпоряджень міського голови від 19.09.2017 року №165-р та від 05.10.2017 року №181-р комісією проведено контрольне обстеження земельної ділянки площею 0,0250 га у фізичної особи-підприємця Лиховид Романа Миколайовича, за адресою: АДРЕСА_1 та складено Акт обстеження земельної ділянки від 05.10.2017р. (а.с. 12).
В результаті обстеження встановлено, що фізична особа-підприємець Лиховид Р.М. займає земельну ділянку площею 0,0250га, яка використовується для комерційного використання - обслуговування магазину.
Акт обстеження земельної ділянки від 05.10.2017р. підписаний головою та членами комісії, а також фізичною особою-підприємцем Лиховид Р.М. 
15.11.2017 року комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, розглянуто Акт ревізії фінансово-господарської діяльності законності використання земель міста та управління майном, що належить територіальній громаді міста в виконавчому комітеті Синельниківської міської ради за період з 01.01.2014 до 31.07.2017 та реєстр - розрахунок за користування земельними ділянками розташованих в м.Синельникове без правовстановлюючих документів (по проведених обстеженнях), внаслідок чого комісією складено Акт з визначення та відшкодування збитків власнику земель (а.с. 18). 
Під час засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Лиховид Роман Миколайович надав пояснення, що по зазначеній земельній ділянці ним раніше здійснювалась оплата по договору на право тимчасового користування землею, термін дії якого закінчився. З сумою збитків не згоден у зв`язку з тим, що використовує земельну ділянку меншою площею ніж зазначено в Акті обстеження земельної ділянки. Пояснення Лиховид Романа Миколайовича зазначені в Протоколі №2 засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (а.с. 20-23).
У зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, головним державним фінансовим інспектором Східного офісу Держаудитслужи складено розрахунок за користування земельною ділянкою площею 0,0250 га, розташованою за адресою: м.Синельникове, вул.Гоголя, 1, під нежитловою будівлею для комерційного використання (а.с. 13), в якому зазначено, що відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки підготовлених відділом у Синельниківському районі головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2014 році становить - 61725,00 грн., у 2015 році становить - 77095,00 грн., у 2016 році становить - 110477,50 грн., у 2017 році становить - 117105,00 грн. Всього за період з 01.01..2014р. по 31.07.2017р. оплата складає 19056,49 грн..
Таким чином, 15.11.2017 Актом комісії з визначення та відшкодування збитків власнику землі, утвореної відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23.08.2016 № 176, був визначений розмір збитків, заподіяних міській раді відповідачем за період з 01.01.2014 до 31.07.2017 у розмірі 19056 грн. 49 коп.
Сума збитків недоотриманих бюджетом коштів внаслідок використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів на землю розрахована за формулою: Нгр х % : 100%, де Нгр нормативна грошова оцінка земельної ділянки, % - визначено згідно рішення Синельниківської міської ради від 27.04.2012 № 337-20/УІ «Про порядок встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Синельниківської міської ради» зі змінами, внесеними рішенням міської ради від 26.03.2015 № 913-50/VІ.
За 2014 рік нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,0250 га згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 61725,00 грн.
Тоді орендна плата за 2014 рік складає: 61725,00 грн. х 6% : 100% = 3703,50 грн. 
За 2015 рік нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,0250 га згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 77095,00 грн. 
Тоді орендна плата за 2015 рік складає: 77095,00 грн. х 6% : 100% = 4625,70 грн. Орендна плата за місяць у 2015 році складає 4625,70 грн./12 міс. =385,47 грн.
За 2016 рік нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,0250 га згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 110477,50грн.
Тоді орендна плата за 2016 рік складає: 110477,50 грн. х 6% : 100% = 6628,65 грн.
За 2017 рік нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,0250 га згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 117105,00грн.
Тоді орендна плата за 2017 рік складає: 117105,00 грн. х 6% : 100% = 7026,30 грн. Орендна плата за місяць у 2017 році складає 7026,30 грн./12 міс. =585,52 грн. Орендна плата за 7 місяців 2017 року складає 4098,64 грн.
Позивач посилаючись на положення статті 256 ЦК України, якою визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки
Таким чином, з відповідача може бути стягнута шкода, нарахована лише за три роки, а саме з 01.07.2015, а не з 01.01.2014 як розраховано міською радою.
Отже, за розрахунком позивача, стягненню з відповідача підлягає наступна сума: 2312,82 грн. (за 6 місяців 2015 року)+ 6628,65 грн. (за 2016 рік) +4098,64 грн. (за 7 місяців 2017 року) = 13040,11 грн.
Станом на теперішній час збитки завдані відповідачем за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів Синельниківській міській раді у добровільному порядку не відшкодовано.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5        статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вбачається з матеріалів спави, Рада звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Лиховид Романа Миколайовича збитків у вигляді недоотриманих бюджетом коштів внаслідок використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів на землю.
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Як встановлено ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (частина друга статті 93 ЗК України).
Таким чином колегія суддів заначає, що  усі землі комунальної власності в межах м. Синельникове Дніпропетровської області належать територіальній громаді міста. Управління земельними ділянками комунальної власності здійснює Синельниківська міська рада. 
Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.
Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебувала у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. 
Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебувала у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. 
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.
Таким чином, з огляду на те, що речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому він використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав.
Згідно з ч.2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
На підставі п. 287.6 ст.287 Податкового кодексу України земельні платежі власником нерухомого майна повинні сплачуватись з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач 23.02.2004 набув право власності на нежитлову будівлю перукарні, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Гоголя, 1.
У спірний період відповідач мав статус фізичної особи підприємця, що підтверджується інформацією наданою Синельниківською ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Таким чином, у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання із внесення плати за користування земельною ділянкою у спірний період.
Посилання скаржника на те, що данній спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки  позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у спірних правовідносинах Лиховид P.M. виступає як фізична особа - підприємець, що виключає його участі у справі в якості сторони – є безпідставними з огляду на таке.
З матеріалів спави вбачається, що відповідач по справі є суб`єктом підприємницької діяльності, та використовує земельну ділянку як фізична особа-підприємець, в комерційних цілях, що підтверджується матеріалами по справі, а саме, зокрема: - у  витягах з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки зазначено цільове призначення земельної ділянки: 03.07 Для будівництва та обслуговування закладів торгівлі; - в інформаційному витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено тип майна - нежитлова будівля перукарні;
Відтак, данній спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, про що відповідно й зазнечено у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у даній справі.
Згідно ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Отже, виходячи з вищевикладеного, обставини встановлені судовим рішенням по справі № 904/3734/18, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судові витрати.
Відповідно до        ст. 129 ГПК України        судові витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника у справі.
Керуючись ст.ст.        129,        240,        269-270,        275,        276,        281-282,        284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лиховид Романа Миколайовича - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020 у справі 904/3734/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                                О.В. Чус

Суддя                                                                                                     І.О. Вечірко

Суддя                                                                                                    І.Л. Кузнецова